A nindzsa titka

Ez a könyv más, mint a többi.

Ebben a történetben barátod, Nada aikidó dódzsójában történnek vészjósló események: hatalmas viharok, melyek főként a száraz évszakban tombolnak, tárgyak, melyek maguktól mozognak és üres szobákból felhangzó, fülsértő sikoltások. Nada az egészet egy ősi szamurájkard érkezésére vezeti vissza, melyet egy névtelen jótevő adományozott neki. A lány azt gyanítja, hogy a dódzsó egy támadás áldozata, melynek valami köze van a fegyverhez is. Minden aikidó tudásodra szükséged lesz, hogy végezz ezzel a láthatatlan ellenféllel, és lehet, hogy ehhez a nindzsa titkára is fényt kell derítened!

A kaland megkezdéséhez lapozz a 2-re.

A szószedet megtekintéséhez lapozz a 117-re.

NINDZSÁRÓL

A nindzsák ősi harcmodora a nindzsucu a lopakodás, avagy láthatatlanság művészete. Sok minden hatott rá, többek közt a japánok harcművészete (bujutsu), a kínaiak harci taktikái, a tibeti misztikus praktikák és a japán hegyei közt kialakult különféle vallások. Hegyi klánok fejlesztették ki ezt a művészetet, és adták át titokban az utódaiknak. Mivel a nindzsák egyszerű közemberek voltak, nem kötötte őket a szamurájokra vonatkozó szigorú viselkedési szabályok, és így olyan tetteket is végbe tudtak vinni titokban, melyeket azok soha. A nindzsucu is egy harcművészet, amit mind férfiak, mind pedig nők egyaránt űztek.

Egy nindzsa rengeteg különféle képességgel bírt. Minden ryunak (iskolának) megvoltak a maga technikái, melyet a szenszei (mester vagy tanár) adott át a diákjainak a dódzsóban (azon a helyen, ahol a praktikákat gyakorolták). Egy diák specializálódhatott pusztakezes harcokra, kardvívásra vagy az egyéb fegyverek használatára is. Megtanulta, hogyan mozogjon észrevétlenül, hogyan másszon meg falakat és fákat, vagy hogyan verje át ellenségeit különféle taktikákkal. Néhány nindzsa csupán arra használta a tudását, hogy saját magukat és falujukat megvédjék, mások kémkedtek és rajtaütéseket hajtottak végre, megint mások bérgyilkosnak álltak.

A legendák szerint a nindzsák a tengu nevű hegyi lényektől tanulták el a mesterségüket, és bevezették őket a mágia, a kuji titkaiba is. Misztikus kézjelek, transz és hipnózis segíti a harcosokat, hogy energiákat áramoltassanak magukban. A legtöbben arra használják a tudást, hogy kiegyensúlyozott, lelki életet éljenek, ám egyesek visszaélnek vele, és másokat manipulálnak a segítségével.

Lapozz a 3-ra

Mennydörgés hasít a csöndbe, villám hasít át feletted olyan erővel, hogy azt hiszed, menten kettétörik az égbolt. Fedezékbe rohansz. Ömlik az eső, mintha dézsából öntenék. Úgy tűnik, a felhőszakadás mindent el akar mosni maga alatt.

Mikor beérsz a dódzsóba, barátoddal, a szintén bőrig ázott Nadával együtt nézed, amint odakint dühöng a vihar. Egy újabb villám az alapjaiba rázza meg az épületet.

A nő rád pillant, mintha csak azt kérdezné: "Most már érted, miről beszéltem?"

Törökülésbe ültök a padlón, és dermedt rémülettel figyelitek a förgeteget.

- Ez már a harmadik a héten. - motyogja Nada. - Pedig most van a száraz évszak.

A villámok lassan megszűnnek, és a felhőszakadás is záporrá szelídül. Nada feláll, és így szól hozzád:

- Gyere, keresünk neked valami száraz ruhát.

Követed egy hátsó szobába, ahol átnyújt neked egy törölközőt és egy kimonót. Miközben megszárítkozol és átöltözöl, végiggondolod eddigi közös történeteteket. Kaliforniában tanultál karatézni egy ideig, majd egy nyárra Japánba mentél nyaralni. Itt ismerkedtél meg Nadával, és hamar kiderült, hogy mindketten érdeklődtök a harcművészetek iránt. Ő mutatta be neked az aikidót. Egy éve végül Kiotóba költöztél, hogy még több időt szentelhess ennek az iskolának, és barátságotok még szorosabbá vált. Szomorú voltál, amikor három hónappal ezelőtt a lány visszaköltözött Narába, ahol a családjának a dódzsója állt, de azóta is tartottátok a kapcsolatot.

Most pedig, miközben megkötöd magadon a kimonót, és felkészülsz a közös teázásra, elgondolkodsz rajta, miért is kérte ma reggel, hogy sürgősen gyere el hozzá.

- Különös dolgok történnek errefelé - mondja Nada, miközben forró vizet önt a tealevelekre. - A vihar csak egy jele annak, hogy valami nagyon nincsen rendben. Vannak mások is.

A nő egy nád keverővel mindkét pohárban habosra keveri a zöld teafüvet, majd az egyiket átnyújtja neked. Két kézbe fogod, és hagyod, hogy átjárjon a forróság.

- De még a jelek nélkül is érzem valami újnak - és egyben valami ősinek - a jelenlétét.

Kortyolsz egyet, hagyod, hogy a kesernyés folyadék végigfolyjon a torkodon, majd Nadára sandítasz az alacsony asztal fölött.

- Miért nem kezded az elejéről?

A lány fészkelődni kezd a gyékényszőnyegen.

- Nagyjából egy hónapja vettem észre az első jeleket. Dolgok tűntek el, majd bukkantak fel váratlan helyeken. Aztán jöttek a fura hangok - sikoltások és nevetések. Ezen a héten pedig a vihar. Önmagukban semmit nem bizonyítanak. A sakki jelez, hogy valami erős hatalom munkálkodik, ami meg akar minket semmisíteni.

- Sakki?

- Egyfajta hatodik érzés, amit évekkel ezelőtt tanultam a képzések során. Megérzem az ártó szándékot.

- És történt valami más is, amikor ezek a jelek elkezdtek felbukkanni? Érkezett valaki a dódzsóba, vagy változott valami?

- Nem... Illetve de. Érkezett valami. Nem egy diák, hanem egy kard. Egy ismeretlen adományozó küldte nekünk, azt mondta, pont megfelelő lenne a számunkra. Akkor nem igazán tudtuk ezt hová tenni.

- Volt benne valami különös? - kérdezed.

- Az igazat megvallva nem fordítottam erre különösebb figyelmet. Mint azt te is tudod, nem igazán rajongok a fegyverekért, bár azt be kell valljam, hogy igen szép munka volt. A markolatot pedig különös jelek díszítették.

- Beszéltél már a szenszei-jel?

- Nem sokat. Nem hajlandó elhinni, hogy veszély fenyegetne minket. De most, hogy itt vagy, megkérem, hogy csatlakozzon hozzánk.

A szenszei egy vékony férfi, fején és állán néhány fehér hajtinccsel. Mélyen meghajol, amint Nada bemutat titeket egymásnak, majd egyenes háttal leül a teázó asztal mellé, és várja, hogy a nő megszólaljon.

- Bizonyára tisztában van vele, mi folyik mostanában a dódzsónkban - kezdi.

- Igen - válaszol nyugodt hangon a férfi. - De erről már beszéltünk. Úgy vélem, hogy ha nyugodtak maradunk, az egész el fog múlni.

- Nem hallgatta ma a vihart? - kérdi türelmetlenül Nada.

- Igaz, hogy régen egy ilyen vihart a háború jeleként értelmeztek. De... - Azzal vállat von.

Nada feláll. - Szenszei, muszáj tennünk valamit! Érzek egy jelenlétet, ami végezni akar velünk!

A férfi rád néz.

- Nada anyja bizonyára látta a jövőt, amikor elnevezte gyermekét. Tudod, mit jelent az, hogy Nada?

- Nem a tengernek azon vad, nyílt részét, ahol nehéz a navigálás? - kérded.

- Pontosan - mondja mosolyogva a szenszei. - De talán egy nap, amikor már ő ül a helyemben, megtanulja, hogyan legyen türelmes.

A figyelmedet több zöldes fénypont vonja magára, melyek akkorák, mint egy ököl, és a kinti ciprusok felett villódznak.

- Mik azok? - kérdezed.

Amint Nada és a férfi odafordulnak, villám hasít bele a semmiből a legmagasabb fába, és kettéhasítja azt. Az ezt követő mennydörgéstől összerezzensz. Ezután minden elcsendesedik. Az öreg döbbentnek tűnik.

- Most már hisz nekünk? - kérdezi akaratosan. - Mi többet akar még? Az a szent fánk volt. Meg kell védenünk magunkat!

A szenszei bólint.

- Nada, igazad van. A vihar és villámok támadása - nem gondoltam, hogy ilyesmi megtörténhet! Azt hihetné az ember, hogy visszatértünk őseink idejébe.

- Talán az ősök napjai jöttek előre hozzánk.

- Ezt meg hogy érted, Nada?

- Mint azt már a barátomnak is elmondtam, egy ősi jelenlétet érzek. A sakkiból tudom, hogy ellenséges. Ennél jobban nem tudom megmagyarázni. Lehet, hogy egy kami az.

- Mi az a kami? - kérdezed.

- Olyasmi, mint egy szellem - mondja Nada. - A szellemek sosem halnak meg, csak keringenek. Mindenkinek és mindennek van szelleme, amik képesek áthatolni a körülöttünk lévő világon. Ha valóban egy kami zaklat minket, akkor a mi dolgunk, hogy rájöjjünk, mit akar tőlünk.

A szenszei végigmér mindkettőtöket, majd az asztalra teszi a tenyerét.

- Nada, már öreg vagyok. Neked kell szembeszállnod ezzel a veszéllyel. Harcosok hosszú sorából származol, bár immáron évszázadok óta a béke, és nem a harc tudományát gyakoroltátok.

Nada fejet hajt.

- Nos, mit tanácsolsz? - kérdezi az öregember, miközben hátra dől.

Csend telepszik a teremre. Az eső is elállt.

- Talán meg kellene néznünk a kardot, és megpróbálni megkeresni azt, aki küldte - javaslod.

- Remek terv - bólint a szenszei.

- Van egy másik lehetőség is - mondja Nada, de tétovázik, mielőtt folytatná. - Említettem, hogy a jelenlét nagyon idős. Visszamehetnénk az időben, hogy megtaláljuk az eredetét.

A szenszei élesen Nadára pillant, aki tiltóan felemeli a kezét. - Később majd elmagyarázom - mondja neked. - Egyelőre legyen elég annyi, hogy ez is egy lehetőség.

Ha úgy gondolod, hogy a kard adományozóját kellene felkutatnotok, lapozz a 75-re.

Ha szerinted jó ötlet visszamenni az időben, lapozz a 20-ra.

Sanchiro lecsap a karddal.

Amint a nyakadhoz ér, kettétörik. A férfi hitetlenkedve rápillant a használhatatlan pengére, majd rád néz. Látod, amint a szemében lassan kigyúl a felismerés szikrája.

Hirtelen félelem ül ki az arcára. Elhajítja a kardot, és bemenekül az erdőbe.

- Megmutattuk neki - mondod Nadának.

A nő bólint.

- A fegyver elvesztette az erejét. Menjünk vissza a dódzsóba

Vége

Egy fél másodperccel az után, hogy Nada karját megragadva beveted magatokat az erdőbe, tűzoszlop tör fel az útról, és egy háló esik oda, ahol az imént álltatok. A semmiből öt nindzsa bukkan fel kardokkal, botokkal és más fegyverekkel felszerelkezve.

A lány a furoshikijéből előszedi íjának darabkáit, és két támadótokkal is végez, mielőtt a többiek megpillantanának titeket a bokrok között. Ezután ketten jobbról, a harmadik társuk pedig balról indul meg felétek.

Nada fejével jobbra biccent, jelezve, hogy azokkal majd ő elbánik. Bólintasz, mire a lány eltűnik a sűrűben.

Keresel egy mélyedést az erdő talajában, amiben meghúzod magad. Faleveleket és ágakat húzol magadra, és ott várod, hogy a nindzsa rád találjon.

Nem kell sokat várnod, hamarosan megjelenik melletted a láb. Megragadod, és megrántod, amitől a támadód elveszti az egyensúlyát, és elterül a talajon. Felülsz, megpróbálod a talajra szegezni, de a támadó túl gyors, talpra ugrik, és előrántja a kardját. Döbbenten tudatosul benned, hogy ez ugyanaz a fegyver, mint amit Nada dódzsójában is láttál!

Aikidós tudásodat elővéve megragadod a nindzsa kardforgató karját a bal kezeddel, lehúzod a jobb kezedhez, át a bal lábadon, majd fel a jobb vállad felett. A fegyver kiesik ellenfeled kezéből, aki a földre zuhan.

Egy pillanatig tétovázol, hogy mit tegyél: megragadd a kardot, amíg még van rá lehetőséged, vagy gondoskodj róla, hogy a nindzsa a földön maradjon.

Ha a kard után veted magad, lapozz a 23-ra.

Ha a nindzsával foglalkoznál előbb, lapozz a 108-ra.

- Menjünk balra - mondod. Nada bólint, és elindultok a hegyek felé tartó, lassan emelkedő csapáson.

Délutánra elértek egy nádtetős házakból álló kis faluba, ami megbújik a sűrű, örökzöld fák között. Nyomasztó csend ül a településen.

- Valószínűleg mindenki a földeken dolgozik - suttogja Nada.

Végül találkoztok egy öregemberrel, aki útba igazít a Mikiaka miko nővérek hegyi otthonához vezető út felé. Miközben caplattok, rákérdezel, mi is az a miko?

- Néhányan papnők, akik a szentélyeket gondozzák. Mások pedig varázslónők. És van köztük néhány nindzsa is.

A csapás egy roskadozó kis kunyhónál ér véget, ami a hegyoldalban áll. Kétszer bekopogsz az ajtón. Egy szürke hajú, hajlott hátú nő nyit ajtót.

- Mit akartok? - kérdezi.

- Elnézését kérjük, tiszteletreméltó miko, reméljük, hogy tudna válaszolni néhány kérdésünkre - válaszolja Nada.

- Ne álljatok az ajtóban, ereszd be őket - hangzik fel bentről egy másik hang.

A nő morogva félre áll, és beenged titeket. Egy magas, egyenes hátú, fehér hajú nő üdvözöl titeket.

- Üljetek le, kedves vendégeim, és igyatok egy pohár teát. Yukio vagyok, ő pedig a testvérem, Gin.

- Megtisztel - mondja Nada, azzal meghajol, és mindkettőtöket bemutat.

Megmutatod a nőnek a kardon lévő jeleket.

- Tudjuk, hogy önök mikok - mondod. - Meg tudnák mondani, hogy honnan származik?

- Ez képírás. Bárhonnan is jött, az biztos, hogy a kard gonosz - mondja Gin.

- Úgy hisszük, hogy egy nindzsa kláné vagy ryué volt - mondja Nada.

- Egy kicsit hasonlít Miyamotori címerére - mondja Yukio. - De ennél többet sajnos nem tudok segíteni. Azt viszont meg tudom mondani, mit tegyél. Él egy Gyoja nevű öreg, bölcs yamabushi itt a hegyen. Biztos vagyok benne, hogy ő...

- Ne, ne - szakítja félbe Gin. - Ha a nindzsákról akartok többet megtudni, a szakadék túloldalán lévő hegyen élő tengut kell felkeresnetek, hiszen tőlük tanulták el a mesterségüket.

- Ez egy borzalmas ötlet - ellenkezik Yukio. - Mindenképp kerüljétek el a tengukat. Szeretnek viccelődni az emberekkel, de ezek a legkevésbé sem viccesek.

- Mi az a tengu? - kérdezed suttogva Nadától. - És mi az a yamabushi?

- A yamabushik hegyi papok - mondja gyorsan Nada. - A tenguk pedig lények, akik leginkább egy öregemberre hasonlítanak, de hosszú csőrük és szárnyuk van, és nagyon erős mágikus hatalmuk.

- A tenguk szörnyen makacsak - vág közbe Yukio. - Házakat gyújtanak fel, kisbabákat esznek és becsapják a buddhista szerzeteseket. Én Gyojához mennék.

- Néha valóban csintalanok, de mindenkinél többet tudnak a nindzsákról, és nem egyszer segítettek már az embereknek.

Ha a tenguk nyomába akarsz indulni, lapozz a 24-re.

Ha inkább Gyoját próbálod meg felkeresni, lapozz az 50-re.

– Hogyan juthatnánk vissza a múltba – kérdezed.

– Nos, először is el kell mondanom valamit. Emlékszel rá, hogy amikor először találkoztunk, akkor az egyik közös dolog, ami összehozott minket, az volt, hogy fel akartuk adni az agresszívebb harcmodorokat az aikidóért? Arról beszélgettünk, hogy ez inkább a belső békére helyezi a hangsúlyt, és így nem csupán egy önvédelmi tudást adott, hanem egy életstílust is? Te a karatét adtad fel érte cserébe.

– És te is – veted közbe.

– Nem teljesen. A családom évszázadokon át nindzsa klán volt. Engem nindzsucura képeztek ki.

Egy pillanatig eltart, amíg ezt átgondolod.

– És miért hagytad abba? – kérdezed végül.

– Ezt sosem lehet teljesen abbahagyni. Egyszerűen csak az aikidóra akartam koncentrálni. De eltettem a nindzsucu felszereléseimet. Féltem attól, ami történhet, hogy egy erőszakos úton járok. Ez egy évezredes probléma: ha túl sok időt töltesz a gyilkolás technikáinak elsajátításával, előbb-utóbb használni is akarod majd azokat. Talán majd egy napon, amikor már bölcsebb vagyok, ismét folytatni fogom a gyakorlást.

Bólintasz, miközben megemészted a hallottakat. Édesanyádtól rengeteg hihetetlen történetet hallottál már a nindzsákról. A bujutsun kívül a lopakodás, láthatatlanság és a mágia mesterei voltak. Mindig is többet akartál megtudni róluk, és most kiderült, hogy a legjobb barátod is közéjük tartozik!

– A kiképzésem része volt a kuji. Ez egyfajta varázslat, ami az univerzum erőit hívja életre. Amint az uralmad alá hajtod ezeket az erőket, rájössz, hogy a valóság dolgai – az anyag és az idő – igen törékeny és változékony. Olyan, mintha megtanulnál kinyitni egy ajtót, aminek a létezéséről sem tudtál.

– Meg kell hozzá értened a gen elveit – mondja a szenszei.

– A gen illúziót jelent – magyarázza Nada. – Gondolj úgy a fizikai világra – a testünkkel együtt –, mint egy nagy halom, ami előbb-utóbb szétolvad. Ha sikerül az anyag és idő megfelelő rezgéseire rálelned, akkor át tudsz csusszanni a repedéseken. Tudom, hogy ez egy nagyon általános leírás, de ha ennél jobban bele akarnék menni a részletekbe, akkor szó szerint évekig kellene magyaráznom.

– Csak egy probléma van a terveddel, Nada – szólal meg a szenszei. – Túl veszélyes. Évek óta nem gyakoroltad a kujit, és pontosan tudod, miféle veszedelmeket rejt az, ha a múltba mész.

– De ez a legjobb esélyünk – tiltakozik Nada. – Ha segítesz, szerintem meg tudjuk csinálni.

– Legalább próbáljunk meg megtudni valamit erről a kamiról, már ha az egyáltalán, mielőtt ilyen veszedelmes dologgal próbálkoznál.

– Hogyan? – kérdezed.

– Tatarigami – válaszol a férfi. – Transz.

– De mi nem lehetünk hordozók – mondja Nada a mester felé fordulva.

– Ez igaz – közli a férfi, és rád néz.

– Olyan, mintha hipnotizálnának – magyarázza Nada. – Ez egy meghívás a kaminak, hogy beszéljen rajtad keresztül, és közölje a követeléseit. De legalább olyan veszélyes, mint a múltba utazás, ha nem rosszabb. A szellem akár meg is szállhat.

– Tatsumo, a shugendo pap vezetné le a szertartást – mondja a szenszei.

– Ha egy különösen erős kami... – Nada hangja elcsuklik.

Ha úgy döntesz, hogy beleegyezel, hogy hipnotizáljanak, lapozz a 63-ra.

Ha nem, és inkább egyből a múltba indulnál, lapozz a 41-re.

Felkapod a kardot, és szembefordulsz a nindzsával. A férfi a földön fekszik, és téged bámul. Úgy érzed, mintha két élettelen kútba tekintenél. Megpróbálod elfordítani a tekinteted, de nem sikerül. Nada folytatja a harcot a másik kettővel, te azonban csak állsz, földbe gyökerezett lábbal.

A nindzsa odakiált valamit társainak, mire azok felhagynak a küzdelemmel, és visszasietnek az úton fekvő sérült társukhoz. Tehetetlenül figyeled, amint ellenfeled kiveszi a kezedből a kardot, majd a többiek után sietve elmenekül.

Nada hozzád lép, és egy pillantással felméri a helyzetedet. Egy sor kujival feloldja a bénulásodat – érzed, amint idegrendszered szépen, lassan visszaveszi az irányítást a tagjaid felett.

– Ne hagyd elmenekülni őket! – kiáltod. – Náluk van a kard, ami a dódzsóba is megérkezett!

Nada utánuk siet, de hamarosan visszatér. – Eltűntek – mondja.

A lánnyal kerestek egy éjszakai táborhelynek megfelelő helyet az erdőben, ahol kipihenhetitek magatokat a harc után. A rizsből és zöldségekből álló vacsora után átbeszélitek a történteket.

– Biztos belesétáltunk egy csapdába, amit valaki másnak állítottak – mondod.

– Valószínű, különben nem hagytak volna minket életben.

– De legalább tudjuk, kinél van a kard. Holnap kénytelenek leszünk megpróbálni kideríteni, honnan jöttek.

Reggel útnak indultok. A feudális Japán többi útjához hasonlóan a völgyből induló is keskeny, főként lovas és gyalogos közlekedésre készült.

Néhány kilométer megtétele után egy nagyobb völgybe érkeztek. Átkeltek egy széles, sekély folyón. A túloldalán az út kétfelé ágazik. Balra a távolban hegyek magasodnak, míg jobbra az út kiszélesedik.

Végignéztek a két csapáson.

– Nem tudom, merre lenne jobb menni – mondja Nada. – Dönts te!

Ha balra akarsz fordulni, a hegyek irányába, lapozz a 16-ra.

Ha jobbra, a völgybe, lapozz a 33-ra.

- Talán a tengu segíthet nekünk - mondod.

- Ó igen, tud segíteni - biztosít róla Gin. - A kérdés csak az, hogy fog-e? Az sem lehetetlen, hogy egyszerűen csak felfal.

Gin kivisz, és a messzeségben egy hegy felé mutat.

- Ott élnek a tenguk. Az egyiket Xenglunak hívják, és különösen nagy tudású. Mutatok egy titkos ösvényt, ami a két hegy közötti szakadékon átívelő hídhoz vezet. Figyeljetek majd a tengu-bik-ra, a fényekre, melyek a hegy teteje körül vibrálnak.

Megköszönöd Gin és Yukio segítségét, majd Nadával együtt elindultok a titkos ösvényen. Hamarosan el is értek a foszló kötélből és deszkákból összetákolt hidat, ami a mély szakadék fölött ível át.

- Jobb lesz egyesével végigmennünk rajta - mondod.

Te kelsz át először. Mindkét kezeddel erősen kell kapaszkodnod a kötelekbe, hogy el ne veszítsd az egyensúlyod. Miután sikeresen eléred a túloldalt, Nada is átkel rajta.

Egy szárnyas árnyék suhan át rajtatok. Felpillantva egy hatalmas, madárszerű lényt pillantasz meg, ami fölöttetek kering. Amint lecsap Nadára, döbbenten állapítod meg, hogy ronda, ráncos, vörös arca, hosszú orra és emberi teste van. Egy tengu az!

A lény a lány hátába mélyeszti a karmait, és megpróbálja elragadni. Barátod kétségbeesetten kapaszkodik a híd kötélhágcsóiba, és közben átkokat szór a bestiára. Mit teszel?

Ha megpróbálod lefeszegetni a fenevad körmeit Nadáról, lapozz a 25-re.

Ha egy shuriken - egy fém dobópenge - után nyúlsz, hogy azzal próbáld kiütni a lényt, lapozz a 102-re.

Felszaladsz a hídra, és elkezded lefejteni a tengu karmát Nada hátáról. A lény csak nevet az erőlködésed láttán, egy szárnycsapással ellök magától, majd a lánnyal együtt elszáll. Esés közben kénytelen vagy megkapaszkodni a kötélbe, hogy le ne zuhanj.

Végül sikerül visszahúznod magad, és biztonságban eljutsz a hegyig. Csak arra tudsz gondolni, hogy megtaláld Nadát, és kiszabadítsd a fogságból. Közben elkezdett besötétedni.

Elindulsz az ösvényen. Fokozatosan sötétedik körülötted a táj, és hamarosan már csak elmosódott foltokat látsz az út két oldalán.

A hegy tetejéről morajló hang szűrődik le. Jobb oldalt, a csúcs körül, a fák ágai között különös, kékes fénypontokat látsz villogni és röpködni. Biztos ezek a tengu-bik.

Megszaporázod a lépteidet, de hirtelen különös zaj vonja magára a figyelmedet. Hihetetlennek tűnik, de koto - egy citerára hasonlító, selyemhúros hangszer - hangja hangzik fel a sűrűből.

Még soha nem hallottál ilyen kísértetiesen szép zenét. Úgy érzed, egyesen a csillagokból és fákból áradnak a hangok. Kíváncsi vagyok, hogy a zenészek vajon hajlandóak lennének-e segíteni neked a tengu ellen.

Ha elindulsz a koto hangjának irányába, remélve, hogy így rátalálsz a szárnyas bestiára is, lapozz a 28-ra.

Ha tovább mész a tengu-bik felé, lapozz a 111-re.

A titkos ajtón át követed Nadát. Egy hosszú, keskeny járatban találjátok magatokat. Lassan körbetapogatóztok a sötétben, és közben erősen figyeltek az elölről érkező hangokra.

Egy kereszteződéshez értek, ahonnan négy újabb alagút indul tovább. A jobb oldaliból halk hang vonja magára a figyelmeteket. Ezt követitek, amíg a végére nem értek. Körbetapogatjátok a falakat.

- Találtam valamit - suttogja egy perc múlva Nada. - Épp csak elérem. Azt hiszem, egy kötéllétra legalja. - Felnyúl, megragadja a kötelet, majd elkezdi felhúzni magát.

- Várj! - szólsz rá. - Nem gondolod, hogy ez egy kicsit furcsa?

- Mire gondolsz? - kérdi Nada.

- Hogy mindig van éppen annyi nyom, hogy követni tudjuk. Olyan, mintha az előttünk lévő valaki azt akarná, hogy kövessük. Csalogatnak minket. Szerintem ő követ minket, nem fordítva.

- Lehet, hogy igazad van - mondja Nada. - De már túl közel vagyunk, nem akarom elveszteni a nyomát.

- Lefogadom, hogy odafenn vár ránk - mondod. - Ott leszünk, ahol akarja, hogy legyünk, és nem fogunk tudni elmenekülni előle.

- Igaz. De megvan az az előnyünk, hogy tudjuk, hogy csapda vár ránk. Ki tudunk dolgozni ellene egy stratégiát.

Ha beleegyezel, hogy előre menj a létrán, lapozz a 98-ra.

Ha inkább azt mondod, hogy találjatok egy másik lehetőséget, lapozz a 83-ra.

Ágakat és bokrokat félretolva haladsz az erdőben a zene irányába. Amikor már elég közel érsz, tűz fényét pillantod meg a fák fölött.

Egy tisztás szélére érkezel, ahol elképesztő jelenet tárul a szemed elé: csillogó szemű yamabushik járnak körtáncot egy tűz körül, miközben szakét iszogatnak, és halat és rizst esznek.

Az egyik férfi megpillant, és int, hogy csatlakozz közéjük.

- Csak kérdezni szeretnék valamit... - kezded, de félbeszakítanak.

- Később lesz időd kérdezni - mondja, és a kör felé húz. - Most a táncnak van itt az ideje. Gyere, táncolj nekünk.

A zene megáll, majd egy újabb, lassabb dal kezdődik. - Táncolj! - kiáltják lelkesen a yamabushik.

Ha úgy döntesz, hogy eleget teszel a kérésüknek, lapozz a 94-re.

Ha inkább gyorsan távoznál, lapozz a 115-re.

- Jobb lenne elmenekülni, amíg tudunk - mondod Nadának.

- Azt hiszem, le vagyok szavazva - mondja beletörődően a lány.

A szamuráj vezetésével megindultok az úton, aki elmondja, hogy Sashaminak hívják. A férfi átvezet az elhagyott falun, és végül egy szélesebb úthoz értek, ami egy fő kereskedelmi útvonalnak tűnik.

- Itt biztonságban leszünk - mondja Sashami. - A jakuzák nem merészkednek ilyen forgalmas helyekre.

Miközben az úton sétáltok, a hátatok mögül kiáltás hangzik fel.

- Földre! Földre!

Egy menet közeledik. Sashami és Nada azonnal leborulnak az út mellé. Te is követed a példájukat.

Felpillantasz, amint a lovas szamuráj a szolgáival együtt elhalad mellettetek. A menet közepén egy gyaloghintóban, melyet két férfi cipel, ott ül a daimyo.

Megállnak, és két harcos kilép a sorból.

- A daimyo látni akar titeket - mondja az egyik.

Sashamival és Nadával félénken közelebb léptek. A függöny szétnyílik, a férfi pedig végigmér titeket, majd megkérdi újdonsült társatok nevét.

- Nem te vagy az, aki megfogadta, hogy megvédi a közeli falut a jakuzáktól?

Eltöprengsz, vajon hogyan derítette ezt ki a daimyo. Sashami halkan igent mond, majd magyarázkodni kezd.

- Reménytelen helyzetbe kerültem.

- Akárhogy is, a szamurájok törvényei megkövetelik, hogy betartsd az adott szavad. Jobb nemes küzdelemben elesni, mint megadni magadat.

Sashami nem válaszol, így a férfi folytatja.

- Megengedem, hogy nemes halált halj, szeppukuval.

Elkerekednek a szemeid. Ez egy rituális öngyilkosság.

- Ami a kísérőidet illeti - azzal Nadára és rád tekint -, megkímélem őket, de büntetésből a kastélyomban kell majd dolgozniuk szolgálóként.

Nem elég, hogy borzalmasan érzed magad Sashami sorsa miatt, ráadásul úgy tűnik, egy ideig nem fogjátok tudni folytatni a keresést.

Vége

- Menjünk jobbra, a völgybe - mondod.

A folyóparti falvakban, amiken áthaladtok, látszólag senki nem tud semmit a nindzsáról. Végül egy szürke, komor kis településhez érkeztek. Az emberek riadtan néznek rátok, amikor a kardról kezdtek érdeklődni.

- Beszéljetek Hitoshival - mondják.

Délutánra meg is találjátok a fiatal, szúrós szemű férfit. Leírod neki a támadótokat, és megkérded, hogy látta-e már korábban?

- Megtaláltátok őket - válaszol Hitoshi, és egy oldalvölgy felé int, ami a falu fölé emelkedik. - Ott élnek, egy kastélyban. De magatokban soha nem juttok el oda. Ha fizettek, hajlandó vagyok odakísérni titeket.

Már épp tiltakoznál, mondván nincs pénzetek, amikor Nada közbevág.

- Fizetni fogunk, de csak az után, hogy magunk is láttuk a várat.

Hitoshi elgondolkodik, majd bólint.

- Várnunk kell estig - mondja.

Nadával egy cédrusokkal körbevett kis tisztáshoz kísér titeket, majd meghagyja, hogy ott várjatok, amíg vissza nem jön értetek.

Miután távozik, Nadához fordulsz.

- Nem bízom benne. Te?

- Én sem - vallja be a lány. - De nem tudom, mi mást tehetnénk.

- Megmutatta, merre van a kastély - mondod. - Talán mi is meg tudnánk találni.

- Kétlem - válaszol Nada. - Biztos vagyok benne, hogy sok csapda és kanyargós ösvények védik. Nem könnyű egy nindzsa nyomára bukkanni.

Ha továbbra is úgy gondolod, hogy magatoknak kellene felkeresni a kastélyt, lapozz az 52-re.

Ha jó ötletnek tartod, hogy megvárjátok Hitoshit, lapozz az 54-re.

Lassan a kúthoz lépsz, és közben nyitva tartod a szemed, hátha megpillantasz valami szokatlant. Biztonságosnak tűnik a hely, így erősen megragadod a kőpárkányt, a nyílás fölé hajolsz, és lenézel.

Meglep, amit látsz - nem egy rothadó hulla arcát, csupán egy fiatal nőét, aki egy asztal mellett ül, és hosszú, fekete haját fésüli. A mozdulataiban van valami furcsán babonázó. A nő felpillant, és rád mosolyodik. Összeszorul a szíved. Képtelen vagy levenni róla a tekintetedet, érzed, amint egy ellenállhatatlan erő húz lefelé. Átugrasz a szélén, és a hideg vízbe csobbansz.

Levegőért kapkodva úszol vissza a felszínre, és kapálózva próbálsz a felszínen maradni. A mászó felszerelésed - köztük egy kötél és egy bambusz létra - szerencsére a derekadra van csatolva. Gyorsan összeszereled ezeket, és elkezdesz felmászni.

Már félúton jársz, amikor lentről egy kiáltást hallasz.

- Várj, ne menj még. Kérlek, ments ki innen.

Lenézel. A víz alatt egy öreg tükröt látsz. Azonban már így is kezdesz fáradni, és elgondolkodsz rajta, vajon ez nem-e egy újabb trükkje a kút szellemének.

Ha úgy döntesz, hogy visszamész a tükörért, lapozz a 44-re.

Ha inkább folytatod a mászást, lapozz az 53-ra.

Összeszeded maradék erődet, és széthúzod a kezeidet, így megtörve a révületet. A gohei leesik, és minden elsötétül.

Mikor ismét kinyitod a szemed, meglepve tapasztalod, hogy a szoba egyik sarkában hever. Nada és a szenszei minden erejüket megfeszítve próbálnak a földön tartani, miközben Tatsumo a hátadat üti. Mikor látják, hogy magadhoz tértél, eleresztenek. Az egész tested úszik az izzadtságban.

- Ne kellj fel - mondja Tatsumo, miközben visszanyom a padlóra. - Maradj nyugodtan! - Elkezdi masszírozni a lábaidat, miközben a szenszei ugyanezt teszi a kezeiddel.

- Hogyan sikerült magadhoz térned? - kérdi Nada.

- Nem tudom - válaszolod. - Csak rájöttem, hogy meg kell törnöm, még mielőtt túl késő lenne.

- Az jó.

- Igen - teszi hozzá Tatsumo. - Egy igen erős kami karmában voltál. Nagyon szerencsés vagy, hogy sikerült megszabadulnod tőle.

- Mit sikerült kideríteni?

- Eleget ahhoz, hogy meggyőzzön, hogy vissza kell mennünk a múltba, hogy kiderítsük a szellem eredetét - mondja Nada. - Úgy tűnik, egy régen élt harcos kamija szállt meg. Amennyire meg tudom állapítani, az egyik ősöm ellensége volt, és most egy átkot próbál beteljesíteni.

- Tehát vissza kell mennünk, hogy kiderítsük, mi volt az átok, és hogyan lehetne megtörni - foglalod össze.

- Pontosan - mondja a szenszei. Előtte azonban itt kell maradnod pár napig, hogy eddz. Nem csak a múltbéli szokásokat kell elsajátítanod, hanem a nindzsucu alapjait is, mert lehet, hogy szembe kell majd szállnod a harcossal.

Három nappal később készen állsz rá, hogy visszautazz a múltba. Nada elmondja, hogy a kard és a kami energiái fognak segíteni abban, hogy meghatározzátok a pontos időt és helyet.

Leültök az üres dódzsóba, majd meditálni kezdtek. A lánnyal együtt számoltok vissza, miközben ő saimindzsucu segítségével hipnotizál.

- Tíz, kilenc, nyolc, hét... - Az utolsó dolog, amire még emlékszel, hogy Nada ugyanolyan furán tartja az ujjait, mint Tatsumo tette, miközben a transzba vezetett.

Mikor kinyitod a szemeidet, épp csak annyi időd van, hogy lásd, Nada mellett állsz egy úton, egy feudális japán falu közelében - mielőtt egy teljes harci felszerelésbe öltözött szamuráj majdnem ledönt a lábadról. A férfi lihegve megáll, és rátok néz. Az arca őszintének, ám riadtnak tűnik.

- A saját érdeketekben javaslom, hogy tűnjetek el az út közeléből, és rejtőzzetek el valahol - akárhol.

- Miért? - kérdezed.

- Mert a jakuzák bármelyik pillanatban erre lovagolhatnak.

- Kik ők?

- Szerencsések vagytok, ha még nem hozott össze velük a sors. Bandita szamurájok, akik városokat és falvakat dúlnak fel. Megfogadtam, hogy megvédem a közeli falut, de akkor még azt hittem, hogy csak ketten vagy hárman fognak jönni. Ehelyett kiderült, hogy legalább hatan vannak!

- Segítünk megvédeni a falut - mondja Nada.

- Ne nevettessetek - mondja. - Nem vagytok szamurájok. És még ha azok is lennétek, akkor sem lenne esélyünk ellenük.

- Megvannak a magunk trükkjei - mondja Nada.

A férfi megrázza a fejét. - Ha akartok, elmenekülhettek velem együtt. Megpróbállak megvédeni titeket. De csak egy bolond maradna, hogy szembe szálljon a jakuzákkal.

Nada nem mozdul. Neked kell eldöntened, mit tegyetek.

Ha úgy gondolod, hogy el kellene menekülnötök, amíg még tehetitek, lapozz a 30-ra.

Ha felszólítod a szamurájt, hogy maradjon, és védje meg a falut, lapozz a 66-ra.

Fogalmad sincs, honnan ismered a mozdulatot - a pörgő kardrántást -, de azt igen, hogy valójában a kami vitte végbe, nem pedig te. A földre veted magad, a hátadra gurulsz és vízszintesen csapsz egyet a karddal. Nada is a földre esik, te pedig hátra dőlsz.

Hirtelen minden erő elhagyja a testedet, mintha kiáradna belőled. A tudás, amivel egy pillanattal korábban még rendelkeztél, teljesen eltűnt.

Rémülten tudatosul végül benned, mit tettél. A kami, ami elhagyta a testedet, győzött. Nada halott. És te hamarosan gyilkosság vádjával kell, hogy szembe nézz.

Vége

- Szerintem a múltba kellene mennünk - mondod. - De hogyan tarthatnék veled?

- Saimindzsucu - válaszol a szenszei. - Olyasmi, mint a hipnózis, csak sokkal erősebb. Így lehetővé válik a számodra, hogy csatlakozz Nadához.

Még egy kérdésed van.

- Honnan fogjuk tudni, hogy melyik helyre és időbe kell mennünk?

- A kardon lévő jelek segíthetnek ezt kitalálni - mondja Nada. - Lemásoljuk őket, és magunkkal visszük. De ez nem pont olyan, mintha egy órát állítanánk be. Elsősorban a kard és a kami jelenlétéből fakadó rezgések fognak vezetni minket.

- Mielőtt indultok, fel kell készülnötök az utazásra - mondja a szenszei. El kell sajátítanod a nindzsucu alapjait és a múltbéli szokásokat, hogy ne tűnjetek túlságosan idegennek.

A következő hét a készülődéssel telik, hogy a lehető legbiztosabban sikerüljön a múltbéli utazásotok. Nap közben a nindzsucut gyakorlod Nadával és a mesterrel, éjszaka pedig a japán történelmet. A szenszei előszed néhány ruhát, amelyek segítségével ácsnak tudjátok kiadni magatokat. Ez egyben lehetőséget ad arra is, hogy utazzatok, az egyszerű farmerek ugyanis nem hagyhatják el a földjüket. Kaptok ezen kívül egy-egy furoshikit is, amiben a felszereléseteket cipelhetitek.

Végül eljön az indulás napja. Nada leül veled szemben egy padra a dódzsóban. Miután egy ideig együtt meditáltok, szembe áll veled, és mélyen a szemedbe néz. A saimindzsucu segítségével visszaszámoltat veled.

- Kilenc, nyolc, hét, hat...

A következő dolog, amire emlékszel, hogy a lány mellett állsz egy rizsföldön. Meredek, erdős dombok emelkednek mindkét oldalatokon.

- Induljunk - mondja Nada.

- Honnan tudjuk, hogy merre kell mennünk?

- Sehonnan - válaszolja a lány, miközben az egyik töltés felé gázol.

- Ezt hogy érted?

- Honnan tudnánk, hová kell mennünk? Csak elindulunk valamerre, és előbb vagy utóbb megtaláljuk azt, ahová tartunk.

- De nincs semmi terved?

- De van - mondja Nada. - Addig mászkálunk céltalanul, amíg nem találunk valamit vagy valakit, aki úgy tűnik, hogy tud nekünk segíteni.

- Ez aztán a terv - morogsz a bajszod alatt, miközben a töltést követve egy úthoz értek, ami a völgy szélén fut. Egészen mostanáig úgy tűnt számodra, a lány pontosan tudja, mit kell tennetek. Most azonban kezdesz elbizonytalanodni.

Ahol a rizsföld véget ér, a völgy elkeskenyedik. Minden csendes, csupán a víz csobogása hallatszik. Egy kanyar felé közeledtek, amikor a közeli tóból néhány vadkacsa röppen fel riadtan. Eltöprengsz rajta, mi rémiszthette meg az állatokat. A következő pillanatban pedig erős késztetést érzel rá, hogy levetődj az útról.

Ha megragadod Nadát, és az erdőbe veted magad, lapozz a 14-re.

Ha úgy érzed, hogy feleslegesen riadozol, lapozz a 82-re.

Elindulsz lefelé a létrán. Miközben ereszkedsz, a hang tovább beszél hozzád.

- Yayoinak hívnak. Úrnőmmel, egy kereskedőasszonnyal indultunk zarándokútra a völgyből. Útközben eltört egy vázát. Félt, hogy a férje megbünteti, így belökött engem ide, a kútba. Ezután mindenkinek azt mondta, hogy én loptam el, és hogy később olyan bűntudatom lett ettől, hogy öngyilkos lettem, és magamtól ugrottam ide.

- A lelkem ebben a tükörben van - folytatja Yayoi, miközben te eléred a kút alját. - Ha kiviszed innen, szabad leszek, és még segíteni is fogok tudni neked.

A vízbe merülsz, hogy megszerezd a tükröt, majd a karod alá véve elkezdesz fölfelé mászni. Mire eléred a tetejét, már teljesen kimerültél.

- Hát itt vagy! - kiált fel Nada. - Mit csináltál odalenn? Yukio figyelmeztetett minket, hogy ne menjünk a közelébe!

Átadod a lánynak a tükröt, majd összerogysz a fáradtságtól.

- Kimentettem egy szellemet - mondod, miközben erősen lihegsz. Elmondod neki a teljes történetet, majd hozzáteszed:

- Azt mondta, hogy ez a segítségünkre lehet.

- Nagyon remélem, hogy nem babonázott meg - mondja Nada, majd egy pillanattal később felkiált. - Hé, ezt nézd!

Felülsz. A lány a tükröt nézi. Az üvegben látod az öt nindzsát, akik korábban megtámadtak titeket, köztük azt is, aki a támadást vezette, a kezében a karddal.

- Lent vannak a völgyben, az úton - mondja Nada. - Induljunk!

Gyorsan összeszeditek a holmitokat, és lesiettek a hegyről. Semmi perc alatt mindketten visszatértek a völgybe, és végigsiettek az úton, hogy szembenézzetek korábbi támadóitokkal.

- Gondolkoztam - mondja a lány. - Yukio azt mondta, hogy a markolaton lévő ábra a Miyamotori család címerére emlékeztette, akik egy nindzsa klán. Régebben komoly riválisaink voltak. Talán ők is közéjük tartoznak.

Már épp mondanád neki, hogy valószínűnek tartod a dolgot, amikor a következő kanyarnál szembe találjátok magatokat velük. A vezérük egy pillanatra elmosolyodik, aztán kiül a szemeibe az a halott tekintet, amit korábban is láttál. Előhúzza a kardját.

- Állj! - emeli fel Nada a kezét. - Előbb válaszolj egy kérdésemre. Miyamotori vagy?

- Sanchiro Miyamotori vagyok - mondja monoton hangon a férfi, aztán támad. Épp amikor hozzád érne, elé tartod a tükröt. A férfi megdermed. Rémület tölti el az arcát, és kiesik a kard a kezéből. Társaival együtt sarkon fordul, és elmenekül.

Miután eltűntek az úton, Nadához fordulsz.

- Kíváncsi lennék, mit látott benne.

- Nem szeretném megtudni - válaszolja a lány, miközben a tükörre néz. - Azt mondják, hogy a lelked tekint vissza belőle. Bármi is volt, azt hiszem, sikerült megoldanunk a rejtélyt, és visszamehetünk a dódzsóba.

- Ne vigyük magunkkal a kardot? - kérdezed.

- Yukionak és Ginnek adjuk - mondja a lány. - Ők majd biztonságba helyezik. A kami most már békét fog hagyni nekünk.

Vége

Megvárod, amíg Sanchiro távozik, majd kislisszolsz. Visszamész a szobába, ahol a kardot hagytad, de valaki már elvette! Túl veszélyes lenne tovább keresned, így az ablakon át távozol, és visszatérsz a kastélyt körülvevő erdő biztonságába.

Lefekszel, és egy kicsit sikerül is pihenned félig álomba merülve, de továbbra is veszélyt jelentő hangok után hallgatózva. Reggel elbújsz a kapu közelében lévő fák mögé, és ott vársz a férfira. Mikor felbukkan, hallod, amint azt mondja, hogy visszatér, amint sikerül végeznie Kurayamával.

Az ösvény mentén követed a férfit, mielőtt azonban elérhetné a falut, egy másik nindzsa - valószínűleg Dana Kurayama - lepi meg a fák közül. Váltanak pár szót, amit nem értesz, aztán az útról letérve egy tisztásra mennek.

Épp időben éred el a fákat, hogy lásd, amint letérdelnek egymással szembe, meghajolnak, majd felállnak, és küzdeni kezdenek. Pár percig tart csak az egész, és közben olyan döbbenetes kardcsapásokat és védekező mozdulatokat látsz, amilyeneket még soha. Kurayama kerekedik felül.

Felállsz, hogy belépj a tisztásra. Amint a győztes férfi megpillant, eltűnik a rengetegbe. Aztán meghallod Sanchiro utolsó szavait. Közelebb mész. Egy átkot mond Kurayama családjára! Egy pillanat alatt rádöbbensz, hogy ez áll a dódzsó bajainak hátterében. Mivel rendelkezel Nada hatalmával, azt is tudod, hogyan kell semlegesíteni az átkot. Végrehajtasz egy sor kuji szimbólumot, majd visszasietsz a faluba, Nadához.

Vége

- Gyoját megkeresni valószínűleg kevesebb kockázattal jár - mondod.

- Való igaz - ért egyet veled Yukio.

- Ő csak egy vén szerzetes - jegyzi meg Gin. - A nindzsákról nem fog tudni sok újat mondani.

- Menjetek vissza a faluba - utasít Yukio. - A legnagyobb cédrus mögött találtok egy ösvényt, ami felvezet a hegyre, egy elhagyatott kolostorhoz. Gyoja ott szokott időnként pihenni. Ha nem találjátok ott, legalább lesz hol éjszakáznotok. Reggel pedig feljebb mehettek a hegyre, és folytathatjátok a keresést.

Nadával meghajoltok, és megköszönitek a nővérek segítségét. Miközben távoztok, Yukio még utánatok kiált.

- Majdnem elfelejtettem, óvakodjatok a kolostor kútjától. Kísértetek tanyáznak benne. Sok sikert!

A lánnyal együtt visszatértek a faluba, ahol elég gyorsan rátaláltok a nevezett cédrusra, és ismét nekivágtok a hegynek. Az ösvény vékony szurdokokon és hasadékokon át vezet fel egy lapos fennsíkra. Gyojának nyoma sincs, így esztek némi rizssüteményt, majd felkészültök az alvásra.

- Félelmetes ez a hely - mondod.

Másnap reggel már vidámabbnak látszik a hely. Miközben Nada elkészíti a reggeliteket, te körbejárod az épületet, és rátalálsz egy öreg kútra. Neked egyáltalán nem tűnik kísértet-jártának, és nagyon kíváncsi vagy arra, vajon mire gondolt Yukio.

Ha úgy döntesz, hogy belenézel, lapozz a 34-re.

Ha inkább távol maradsz tőle, lapozz a 109-re.

- Egyszerűen nem hiszem, hogy megbízhatunk Hitoshiban - mondod Nadának.

- Megpróbálhatjuk magunk felkutatni a kastélyt - mondja végül vonakodva a lány. - De ha nem járunk sikerrel, estére visszatérünk ide, és adunk Hitoshinak egy esélyt.

Visszatértek a faluba, és kerestek egy ösvényt, ami abba a keskeny völgybe vezet, amiről a férfi beszélt. Az út szinte egyből ketté ágazik, majd ismét, és megint.

- Jól meg kell jegyeznünk az utat, különben soha nem fogunk innen... - kezdi Nada.

Hirtelen valami megragadja a lábadat, és mindkettőtöket a levegőbe ránt. Mielőtt rájönnétek, hogy mi is történik, két fa között lógtok, egy hurokkal a bokátok körül.

- Nos, azt hiszem mégsem kell a visszaúttal foglalkoznunk - motyogja a lány.

Vége

Lenézel, és arra gondolsz, hogy nem mehetsz vissza a kút mélyébe. A szellem egyébként is átvert már egyszer.

Tovább folytatod a lassú, nehéz mászást kifelé. Mégis valahányszor felnézel, a teteje nem látszik közelebbinek. Izmaid pedig lassan kifáradnak.

A távolból halkan hallod Nada kiáltásait, de már nincs elég erőd ahhoz, hogy beszélj. Sőt, már ahhoz sincs elég erőd, hogy tovább kapaszkodj a létrába. Halk sikoly kíséretében esel vissza a vízbe.

Vége

Leülsz a cédrusok alá, hogy megvárd Hitoshi visszatértét. Lassan leszáll az este, majd eljön az éjszaka. Nadával együtt mozdulatlanul ültök, és feszülten figyeltek a környező zajokra.

- Hallgass! - mondja a lány.

- Mire?

- A rovarok elhallgattak.

A figyelmeztetés azonban megkésett. A támadás hátulról érkezik. A fejedre mért ütéstől megszédülsz, de gyorsan kapcsolsz, és félregördülsz a következő csapás elől. Talpra ugrasz, és védekező állást veszel fel. Igyekszel alacsonyan maradni, hogy a csillagos égbolt előtt ki tudd venni a támadó nindzsa és a láncos fegyverének alakját. Az alak meglendíti a láncot, mintha azzal akarna rád ütni, aztán a fejed felé rúg. Elkerülöd a támadását, és a balodat nagy ívben meglendítve nem csak hárítod a támadást, de ki is billented az egyensúlyából. A férfi talpra ugrik, és az erdőbe menekül.

Nada néhány lépésnyire tőled, a földön fekve nyöszörög. Gyorsan mellé sietsz.

- Azt hiszem, igazad volt Hitoshival kapcsolatban - mondja morogva. - Felültetett minket. Élve akartak elfogni minket, különben már halottak lennénk. Szerencsénk volt, hogy sikerült kivédenünk a támadásukat. A támadóm azonban megsebesített a kardjával. Nélkülem kell továbbmenned.

- Előbb segítséget kell találnunk - mondod.

Felsegíted Nadát, és a faluba mentek. Összefuttok egy idős asszonnyal.

- Mi történt a barátoddal? - kérdezi.

Egy pillanatig tétovázol, és közben azon töprengsz, vajon megbízhatsz-e benne?

- Megsérült - mondod végül. - Egy kardtól. Ismer valakit, aki segíthetne rajta?

- Én segíthetek - mondja. - Gyertek velem.

Követed egy kis kunyhóba, ami a fák takarásában áll, messze az úttól. Megtudod tőle, hogy Nikkyának hívják, és hogy megözvegyült. Odabenn helyet csinál Nadának, majd kilökdös a szobából, mondván alaposabban is meg akarja nézni a sebet.

- A vágás elég csúnya, de szerintem el tudom látni - jelenti ki végül. - Jó néhány napig itt kell maradnia. Összeszedek mindent, amire szükségem lesz.

Mikor Nikkya távozik, Nada a fájdalomtól suttogva megszólal.

- Csak egy esélyünk van. Át tudok adni neked az erőmből valamennyit. A kastélyba kell menned, és ki kell derítened, kié a kard, és hogy mi támadja a dódzsót. De azonnal indulnod kell. Csak rövid időre tudom átadni neked az erőmet.

Bólintasz. Nada utolsó erejét összeszedve a szemedbe néz, és hipnotizálni kezd. Miután magadhoz térít belőle, utadra bocsájt.

- Siess, és ne aggódj miattam. Nikkya segíteni fog.

Az éjszakába veted magad, vissza a cédrusok alá. Összeszeded azokat a nindzsucu tárgyakat, amikre valószínűleg szükséged lesz, majd elindulsz a Hitoshi által mutatott völgybe.

Hirtelen felbukkan előtted a kastély. Hihetetlennek tűnik, hogy ilyen hamar odaértél. Megkerülöd az épületet, a kezedre és lábadra erősíted a mászókarmokat, és megkezded a hosszú mászást. Hamarosan a belső udvaron állsz, de még mindig be kell jutnod a főtoronyba. Kísértet módjára, végig az árnyékban lapulva haladsz át a külső udvarokon.

Mikor eléred a belső részt, egy kaginawát - egy hosszú, kampós végű kötelet - hajítasz fel az egyik ablakba. A kampó megakad a párkányban, te pedig felmászol. Mikor eléred a szélét, megállsz egy pillanatra hallgatózni. Semmit nem hallasz, így bemászol.

Odabenn eltöltesz pár percet, miközben feszülten hallgatod a kastély zajait.

Mikor már egész biztos vagy benne, hogy senki nincs a közeledben, megkezded a szoba átvizsgálását. Alig hiszed, mekkora szerencséd van. A terem tele van nindzsa harci felszerelésekkel, köztük a karddal!

Az első gondolatod az, hogy elmenekülj a fegyverrel, amíg van rá lehetőséged. De aztán arra gondolsz, talán jobb lenne maradni, és tovább nézelődni, remélve, hogy a titok nyitjára bukkanhatsz.

Ha a karddal együtt távoznál, lapozz a 114-re.

Ha inkább maradsz, és folytatod a kutatást, lapozz az 57-re.

Csendben lopakodsz végig a folyosón, és szinte másodpercenként torpansz meg hallgatózni. Végignézed az összes innen nyíló szobát.

Az egyik teremben fontos felfedezést teszel: egy tekercsre bukkansz, ami részletesen beszámol a kastély urának, Sanchiro Miyamotorinak a tetteiről. Próbálsz visszaemlékezni, miért is cseng olyan nagyon ismerősnek a név. Aztán rádöbbensz, hogy a hipnózis során kapott emlékek egyikében volt szó róla. Kiélesedik elmédben a gondolat, hogy a Miyamotori család régóta ellenséges viszonyban van Nada családjával, a Kurayamákkal.

Megdermedsz, amint kintről lépések hangja szűrődik be a helyiségbe. Az ajtó kinyílik. Felugrasz, és megkapaszkodsz a hat méterre feletted lévő gerendák egyikében. Két férfi néz be.

- Jobb lenne visszamenni a jonin szobájához - mondja az egyik. - Lassan vissza kell térnie.

Amint az ajtó ismét becsukódik, hangtalanul a padlóra ugrasz, majd követed a két férfit, akik - úgy sejted - Sanchiro testőrei lehetnek. Biztos vagy benne, hogy ő a jonin, a vezetőjük.

Árnyékként követed a fickókat a kastély folyosóin. Végül eléritek Sanchiro szobájának bejáratát, amit még ketten őriznek. Miután az első páros belépett, felfeded magad az ajtó mellett álló őröknek. Rád támadnak, te azonban feltartod a kezedet, és szemed egyetlen pillantásával megtántorítod őket.

A csúszóajtón át egyenesen a szobából balra nyíló kis terembe lépsz. Ott összesen négy embert találsz: azt a kettőt, akiket eredetileg követtél, és még két másikat. Egy sor kuji jellel hipnotizálod őket, mielőtt moccanni tudnának. Ezután behúzod magad mögött az ajtót, leülsz közéjük, és várni kezdesz Sanchirora.

Hamarosan meghallod, amint a férfi leül a teremben lévő emelvényre.

- Megérkezett már a kém? - kérdi valakitől. - Kiváló. Küldjétek be. - Egy perc telik el csendben, aztán ismét szavakat hallasz. - Nos, milyen híreket hoztál Kurayamáékról?

Alaposan fülelni kezdesz.

- Fontos híreket - mondja a kém. - Dana Kurayama úton van, hogy megküzdjön veled. Azt mondja, nem engedheti, hogy tovább terrorizáld a vidéket.

Sanchiro felnevet.

- Jó neki! Örülök, hogy régi ellenségem végre eljön, hogy szembeszálljon velem. A kardommal nincs semmi félnivalóm tőle.

- Nincs már messze - folytatja a kém. - Holnap reggel érkezik.

- Nagyon jó - mondja Sanchiro. - De nem fogok itt várni rá. Elé megyek. És ahol találkozunk, ott csapunk össze.

Továbbra is hegyezed a füled, de sem a kardról, sem pedig Dana Kurayamáról nem esik több szó. A férfi végül elküldi a kémet és a többi hadnagyát. Csak te és a hipnotizált őrök maradtok, megbújva az oldalsó szobába. Megpróbálod kitalálni, mi legyen a következő lépés. A másnapi csata lehet a titok nyitja. De vajon érdemes olyan sokáig várnod? Talán itt és most lenne érdeme szembe szállnod vele, amíg egyedül van.

Ha belépsz a nagyobbik szobába, hogy szembe szállj Sanchiroval, lapozz a 72-re.

Ha inkább követed, amíg nem találkozik Dana Kurayamával, lapozz a 48-ra.

Megvárod, amíg a két utolsó jakuza lovas is alád kerül, és leugrasz az ágról.

Az időzítésed azonban nem elég jó. Épp csak annyi zajt csapsz, amitől az egyik szamuráj felpillant, és az utolsó pillanatban észre vesz. Sikerül kivédenie a rúgásodat, miközben felé zuhansz.

Keményen érsz földet. Az utolsó gondolatod, miközben a férfi kardja közeledik feléd, a remény, hogy Nadának talán sikerül valahogy túlélnie a harcot, és egymagában teljesítenie a feladatot.

Vége

Transzban maradsz, miközben átadod az irányítást a testedet használó erőnek. Mint egy dühöngő vihar, úgy tarol le mindent, ami az útjába kerül, bár nem tudod megállapítani, mennyi a valóság, és mennyi az, ami csak a fejedben létezik.

Hamarosan rájössz. Erős fájdalom hatol a tudatodba. Lassan rájössz, hogy ezek a Nadától és a szenszeitől kapott ütésektől vannak, és hogy te viszonozod ezeket. Erős gyűlöletet érzel magadban mindkettejük – de különösen a lány – iránt.

A vihar azonban mintha elvonult volna. Karjaid az oldaladhoz lesnek, te pedig elterülsz a talajon. Arcvonásaid nyugodt maszkká szelídülnek.

Nada és a szenszei megkönnyebbültnek tűnnek. Tatsumo hozzád lép, és megkopogtatja a hátadat, hogy megszüntesse a révületet.

– Jól vagy? – kérdezi Nada.

– Igen – mondod, és közben intesz Tatsumonak, hogy hagyjon magatokra. – Vége van.

– Hála istennek. Egy nagyon erős kami kerített hatalmába, aztán ránk támadott. Alig tudtunk megállítani.

– Sikerült kiderítenetek valamit? – kérdezed.

– Hála neked rájöttünk, hogy a szellem egy harcosé volt, aki még a feudális korban élt – mondja a szenszei. Úgy tűnik, Nada családjának ellensége volt. Az egyik őse végzett vele, de halálakor bosszút esküdött.

– Egyre inkább úgy érzem, hogy vissza kell mennünk a múltba – mondja Nada. – De most pihenésre van szükséged. Majd holnap megbeszéljük, hogy mihez kezdjünk.

Bólintasz, a fejedben azonban egy halk hang felkuncog.

Nada végigvezet egy folyosón.

– A szenszeit lenyűgözte, milyen jól bírtad a transzt. Itt a szobád. Honap reggel kapsz majd némi gyógyteát, hogy gyorsabban gyógyuljanak a zúzódásaid.

Miután a lány távozik, elkezdenek kitisztulni az elmúlt óra eseményei. Látod magad, amint Nadával és a mesterrel küzdesz, és ahogy védekezel, amikor megpróbálnak sarokba szorítani. Hirtelen ráeszmélsz, hogy ezek más mozdulatok, mint azok, amiket tanultál. Nindzsucuztál!

Nem tudod, honnan tudod mindezt, de a gondolat furcsán pezsdítő. Erősnek érzed magad, a korábbi éned aprónak és jelentéktelennek tűnik.

Lassan álomba merülsz, és különös képet látsz magad előtt. Próbálsz valamit elmagyarázni Nadának, de nem hasonlítasz magadra. Mások a vonásaid, és feudális japán vértezetet viselsz, oldaladon egy karddal. A lány öltözete is hasonló, és ő sem tűnik önmagának. Próbálod elmagyarázni neki, hogy tartozik neked, vagy meg kell tennie neked valamit, de nem hajlandó rád figyelni. Feldühödsz. Előhúzod a kardodat, és felé csapsz.

Erős gyűlölet izzik benned, amikor felriadsz. Izzadtságban úszol. Az álom még mindig olyan valódinak tűnik. Vissza akarsz feküdni, hogy megtudd, hogyan végződik az álom, de valamiért úgy érzed, erről mielőbb be kell, hogy számolj neki.

Ha visszaalszol, lapozz a 78-ra.

Ha felkelsz, lapozz a 69-re.

- Vállalom a transzot - mondod.

A szenszei magához hívatja Tatsumot, a shugendo papot.

A férfi hamarosan megérkezik. Két padot hozat be a terembe, amiket egymással szemben állíttat fel. Leültet az egyikre, ő maga pedig a másikon foglal helyet. Nada és a mester kétoldalt ülnek le.

- Csukd be a szemed - mondja Tatsumo -, és ürítsd ki az elméd. Szorítsd össze magad előtt a tenyeredet. Lélegezz mélyeket. Ürítsd ki az elmédet, amennyire csak tudod.

- Most pedig nyisd ki a szemed, és nézz az enyémbe. Koncentrálj egy mögöttem lévő pontra. Ne fordítsd el a tekintetedet.

Tatsumo a ruhája ujjából előhúz egy goheit - egy megszentelt pálcát -, és a padra helyezi, majd imádkozni kezd. Miközben a fekete szemeken át a feje mögötti pontot szuggerálod, érzed, amint egyre távolabbra sodródsz. Tatsumo ritmikus, monoton kántálásba kezd, majd egy hirtelen mozdulattal csomót köt az ujjaira. Egyre messzebbre és messzebbre sodródsz, míg végül már csak egy apró részed marad a dódzsóban. Úgy érzed, mintha messziről figyelnéd az ott folyó eseményeket.

A pap ujjai egyre összetettebb csomókba fonódnak, és a kántálás is egyre intenzívebbé válik. Hirtelen elhallgat egy pillanatra, az összeszorított kezeid közé helyezi a goheit, majd folytatja. Az a részed, ami halványan még tudatában van az érzékeidnek, látja, amint a pálca vibrálni kezd. A remegés egyre erősödik. Egy másik lény jelenlétét érzed meg a helyiségben.

Tatsumo abbahagyja a kántálást, a térdedre helyezi a kezeit, és megszólal:

- Mondd el, tiszteletreméltó vendégünk, ki vagy?

Egy idegen férfihang, ami senki jelenlévőhöz nem tartozik, de ami - ködösen feltűnik - a te szádból árad, válaszol.

- Én vagyok... - a nevet azonban nem tudod kivenni, ugyanis abban a pillanatban úgy érzed, mintha egy súlyos tömeg nehezedne a mellkasodra.

- Mit akarsz? - hallod Tatsumo gyenge hangját.

Abban a pillanatban vad düh kap lángra benned, mely egyszerre minden ellen irányul, pusztító erővel, mintha meg akarna büntetni valakit. Ezernyi hang harsan fel a fejedben, néhány bosszúért, néhány segítségért kiált. Ezek közül éppen csak hogy ki tudsz venni egy halk hangot, a sajátodat, de nem érted, mit mond. Úgy érzed, muszáj megszabadulnod a benned tomboló dühtől, mielőtt elpusztítana.

Ha megpróbálod megtörni a transzt, lapozz a 36-ra.

Ha hagyod, hogy tovább tomboljon, hogy kiderüljön, mit akar tőletek a kami, lapozz a 61-re.

Látod Nadát feléd közeledni, aztán minden elsötétül. Mikor ismét kinyitod a szemed, azonnal beléd hasít a testedet átjáró erős fájdalom. Úgy érzed, mintha elütött volna egy teherautó. Nada, a szenszei és Tatsumo aggódó tekintettel hajolnak föléd.

– Annyira sajnálom – mondja Nada, amikor látja, hogy magadhoz tértél.

– Nem volt más választásod – mondod gyengén. – Megtámadtalak.

– De tudtam, hogy nem te vagy az, hanem a kami.

– Az egész az én hibám – mondja panaszosan Tatsumo. – Látnom kellett volna, hogy megszállt téged. Nagyon ügyesen rejtette el önmagát.

– Egy nindzsa volt – veti közbe Nada. – A harc közben jöttem rá erre. Csak egy nindzsa tudta így használni a kardot.

– Erre én is rájöttem – mondod. – Be kell vallanom, hatalmas élmény volt osztozni a tudásában.

– Igen. Nagyon erős tudomány. Ugyanakkor hatalmas gonoszság forrása is lehet. Nem tudom, mi történt volna velem, ha nem hagyom abba még időben.

– Tehát sikerült legyőznünk a kamit?

– Igen – válaszol a lány –, legalábbis egyelőre.

Vége

– Maradj, és védelmezd a falut – mondod a szamurájnak.

A férfi lehorgasztja a fejét.

– Sokunk büszkén halna meg nemes ügyért harcolva. Én azonban nem. Mivel azonban mindketten hajlandóak vagytok maradni és küzdeni, én is csatlakozom hozzátok.

– Helyes – mondja Nada. – Most pedig mutasd meg, melyik hely a legalkalmasabb a meglepetésből támadásra.

A szamuráj, aki Sashamiként mutatkozik be, elvezet titeket egy helyre, ahol az út egy keskeny kis völgybe fut bele, tele fákkal.

– Ez tökéletes lesz – mondod Nadának, aki egyet ért veled. Előszeditek a felszereléseteket, és felkészültök a rajtaütésre.

Nem sokkal az után, hogy elfoglaltátok a helyeteket, paták dobogása üti meg a fületeket az út felől. A jakuzák kettes oszlopban lovagolva haladnak az úton.

Te egy fán ülve kezded meg a támadást. Megrántasz egy kötelet, ami keresztbe megfeszül az úton, és így a négy elől haladó ló lovastól együtt a földre kerül.

Ezután Sashami ugrik elő a rengetegből, és levágja az első két fickót. Ahogy társaik is feltápászkodnak, Nada ugrik le a szemközti fáról, térddel a két bandita hátába, akik ismét a porba harapnak.

Még ketten érkeznek lóháton. Az egyiket egy shurikennel – egy csillag alakú fém dobópengével – teríted le, a másik felé pedig egy hosszú láncra erősített gyűrűvel célzod meg. Ellenfeled elkapja a fegyvert, és vigyorogva épp készülne megrántani, te azonban elereszted, és így a lánc a férfi kezére csavarodik. Ezután őt is lerántod a lováról.

Épp amint ezzel végzel, látod, hogy még ketten közelednek! Miven Nada és Sashami még mindig a földön heverőkkel vannak elfoglalva, neked kell ezekkel végezned. Eltöprengsz rajta, vajon te is tudnád-e használni azt az ugró rúgást, amit a lány? De az is eszedbe jut, hogy van nálad néhány petárda, amiknek pont olyan hangjuk van, mint a puskalövésnek.

Ha az ugrással próbálkoznál, lapozz a 60-ra.

Ha a petárdákkal, lapozz a 91-re.

– Elegem van ebből a kardból – kiáltod.

Megragadod a tokot, és a lávalények felé hajítod a partra. Az földet érés után nem sokkal eltűnik az olvadt masszában.

– Köszönöm – mondják a hangok. A lények mintha meghajolnának feléd. A hőségtől Nada elájul, és kidől a mentőcsónakban. Hamarosan te is követed.

Mikor magatokhoz értek, a hajó már messze jár a szigettől. A lány bocsánatot kér tőled.

– Nem tudom, mi történt velem – mondja. – Valamiért képtelen voltam megválni a kardtól. Örülök, hogy átadtad a kovács-kamiknak. Most, hogy visszatért a szülőhelyére, úgy érzem, a problémáink is véget értek.

– Már csak meg kellene, hogy mentsen valaki – mondod.

– Hamarosan meg fognak. Két órával ezelőtt elszállt felettünk egy repülő, és a pilóta jelezte, hogy látott minket. Már úton van a mentőhajó.

Vége

Sikerül megállnod, hogy visszaaludj, és nagy nehezen talpra állsz. Minden tagod lüktet a fájdalomtól. A karórád szerint tizenegy óra van. Biztos vagy benne, hogy Nada alszik, de úgy gondolod, fontos, hogy felébreszd.

A lány iránt érzett dühöd nem múlik el – sőt, tovább erősödik. Képtelen vagy uralkodni rajta. Végigsietsz a teremben a szobája felé, hogy felébreszd, még mielőtt teljesen elhatalmasodna rajtad.

Nada azonnal felül, amikor berontasz a hálójába.

– Nada! – kiáltod riadt és utálkozó hangon, miközben felé szaladsz.

Szemeitek egy pillanatra találkoznak. A lány egy gyors mozdulattal megragad, és belecsíp a nyakadba. Öntudatlanul rogysz a talajra.

Amikor magadhoz térsz, az edzőteremben vagy, egy oszlophoz kötözve. Nada, a szenszei és Tatsumo állnak előtted. A lány aggódva megszólít.

– Igen – mondod kábán. – Mi történt?

– Sajnálom, hogy ezt kellett tennem, de amint megláttalak a szobámban, tudtam, hogy még mindig uralma alatt tart a kami.

Lassan bólintasz.

– Igen, már értem. Azért kerestelek fel, hogy beszéljek az álmomról. Mindketten feudális harcosok voltunk. Próbáltam elmagyarázni neked valamit, de nem hallgattál rám. Bedühödtem, és előhúztam a kardom.

– Mit próbáltál elmagyarázni? – kérdi a szenszei. – Gondolkozz erősen, fontos lehet.

– Azt akartam, hogy Nada tegyen meg nekem valamit. Úgy éreztem, hogy tartozik nekem valamivel.

– Mivel? – szól közbe a lány. – Próbálj meg visszaemlékezni.

Becsukod a szemed, és próbálsz ellazulni, hagyni, hogy az elméd visszasodródjon az álomhoz. – Nem tudom... azt akartam, hogy valld be, hogy rosszat tettél. Hogy kérj bocsánatot.

– Valamilyen kárpótlást?

– Inkább felajánlást. Hogy kibékíts.

– Hát persze! – kiált fel Nada. – Már rég rá kellett volna jönnünk. A kami, akit az ősöm megölt, egy szentélyt akar.

Kinyitod a szemed. – Egy szentélyt?

– Szerintem Nadának igaza van. A megoldás az, hogy egy szentélyt építünk – mondja Tatsumo. – Ez a goryo shinko elképzelése. Ha valaki, különösen egy harcos, haraggal hal meg, a szelleme bosszút keresve hátramarad. Ne feledd, amikor transzban voltál, azt mondtad, hogy a kami egy harcosé volt, aki Nada egyik ősének keze által halt meg, és bosszút esküdött. És most visszatért a szelleme, hogy beváltsa az esküt. De ha építünk neki egy szentélyt, a haragja szét fog oszlani.

– Különös dolog emlékhelyet építeni az ellenségeknek – gondolkodsz.

– Furcsának tűnhet neked, de sokszor történik ilyen.

– Addig azonban sajnos megfigyelés alatt kell, hogy tartsunk téged – mondja a szenszei.

Megértően bólintasz, de már most is érzed, hogy a kami mérge lassan kiárad belőled, és kezded visszanyerni régi énedet.

Vége

A kastély folyosóin át követed Nadát, hogy megkeressétek Mr. Hatamát. Út közben összefuttok a Miyamotori család legidősebb fiával. A lány idegesen meghajol, majd bemutat titeket.

– Öröm újra látni téged, Kato.

– Úgyszintén – feleli ridegen a fiú. – Úgy tudtam, az irattárunkban akarsz körbenézni, nem pedig a kastélyunkban szaglászni.

– Nos, igen, ez így van – mondja Nada. Nincs más választása, kénytelen beszámolni a kamrában történtekről.

Kato arca eltorzul a dühtől.

– Mutasd meg ezt az urnát! – követeli.

Nadával együtt visszatértek a poros terembe. A fiú belép, és felkapcsolja a villanyt. A törött urna még mindig ott van, a tetemnek azonban hűlt helye!

– Ez felháborító – kiált fel Kato. – Ebben az urnában voltak a nagybátyám maradványai, aki múlt héten húnyt el. Hát így háláljátok meg, hogy engedélyeztük a levéltárunkban a kutatást?

– Nem, nem... – próbál magyarázkodni Nada, a fiú azonban a szavába vág.

– Majd a rendőrségnek magyarázkodhattok.

Kénytelen-kelletlen megvárjátok a hatóságok érkezését, és amíg az ügyet kivizsgálják, őrizetbe vesznek titeket. Több napba is beletelhet, mire visszatérhettek a dódzsót támadó titokzatos erő kutatásához, és lehet, hogy addigra már késő lesz.

Vége

Kirontasz az oldalszobából és Sanchiro előtt guggolva támadó tartást veszel fel. Mielőtt azonban ráronthatnál, valami felrobban előtted a talajon, és mindent füst borít be. Még épp látod, amint a férfi egy, a plafonon lévő csapóajtón át eltűnik.

Követed, és egy folyosóra bukkansz, ami a kastély mellvédjéhez vezet. Sanchironak nyoma sincs.

Végiggondolod a helyzetet, és rájössz, hogy egy olyan helyre csalogatott, ahol igen jó esélyei vannak ellened. Valószínűleg igen jól ismeri a vár ezen részét, neked azonban teljesen ismeretlen. Egyetlen lehetőséged maradt. Meg kell keresned magadban a kut, az Űrt, és ki kell ürítened a fejed, hogy semmiféle előítélet, illúzió vagy akaraterő ne maradjon benned, tökéletesen tudatában légy a környezetednek és így felkészülten nézz a támadás elébe.

Ami nem is várat sokat magára. A lehető legváratlanabb irányból jön. Sanchiro egy erőteljes rúgással a földre terít, te pedig elernyedsz, amint a férfi feléd rohan, hogy lerúgjon a mélybe. Tétlenséged azonban annyira meglepi, hogy megbotlik benned, és ő esik le a szakadékba.

Gyorsan elhagyod a kastélyt. Mikor kimerülten eléred Nikkya kunyhóját, elmondod Nadának, mi történt.

– Örülök, hogy sikerült legyőznöd Sanchirot – mondja. – De aggaszt, hogy nem találtuk meg a dódzsó problémájának forrását. És amiatt is aggódok, hogy talán megváltoztattuk a történelmet.

– Mit tehetünk ez ellen?

– Azonnal vissza kell térnünk – dönti el Nada. – Nincs jobb ötletem, kénytelenek vagyunk reménykedni benne, hogy amit tettél, az elég lesz ahhoz, hogy megoldja a problémáinkat.

Vége

– Mit csinálsz? – kiált fel Nada, miközben elrántod a kard útjából, egyenesen az út menti árokba.

Sanchiro elteszi a kardját. – Így már jobb. Tisztelned kell a feletteseidet.

Dühösen talpra állsz, és a férfi felé indulsz. Azonban mikor meglátja, hogy felé tartasz, egyszerűen csak megpördül, maga köré rántja a köpenyét, és eltűnik.

Döbbenten nézel Nadára.

– Láthatatlanná tevő köpeny – magyarázza a lány. – Valószínűleg Xenglu egy másik ajándéka. Miért nem követted az utasításait?

– Féltem, hogy ez is csak egy újabb trükkje – mondod félszegen.

Nada felsóhajt. – Elszalasztottuk az esélyünket. Lehet, hogy már sosem fogjuk utolérni Sanchirot.

Vége

– Derítsük ki, honnan került elő a kard – mondod.

– Akkor idehozom, és megnézzük alaposabban is.

A fegyver selyembe van csomagolva. Nada az asztalra helyezi, kibontja, majd előhúzza a hüvelyből. A penge élesebb, mint bármi, amit korábban láttál, de a markolaton lévő díszítések azok, amik magukra vonják a figyelmedet.

– Ez egy igen különös jel – mondja a szenszei. – Nem tudom, mit jelenthet. Talán valamiféle titkos szekta szimbóluma.

– Majdnem olyan, mint egy családi címer – mondod.

– Igen. Ami azt illeti, egy kicsit hasonlít a Miyamotori család címerére.

– A Miyamotorik! – kiált fel Nada. – Egyszer, régen esküdt ellenségeink voltak.

– Még mindig azok? – kérded.

– Nem igazán, de ezek a vetélkedések lassan múlnak csal el. Azt hiszem, az lenne a legjobb, ha felkutatnák azt, aki nekünk küldte a fegyvert, és megtudakolnánk, ő honnan szerezte.

– Az nem lesz egyszerű – mondja a szenszei. – Szinte semmit nem kaptunk a kézbesítéskor. Szerintem jobb lenne a Miyamotori család történetét felkutatni, hátha közben rátaláltok a jelkép jelentésére.

– De ahhoz engedélyt kellene kérnünk tőlük, hogy a levéltárukban kutassunk – mondja Nada.

– Szerencsére van egy barátom, aki az ő ryujukban szenszei. Mr. Hatama. Felhívhatnánk őt, hogy segítsen nektek leszervezni a találkozót – mondja a szenszei.

Nada kérdőn feléd fordul. – Te mit gondolsz?

Ha azt mondod, hogy belevágnál a kutatásba, lapozz a 88-re.

Ha inkább a fegyver feladójának keresésére indulnál, lapozz a 100-ra.

– Menjünk vissza a levéltárba – mondod. – Van egy olyan érzésem, hogy fogunk találni valamit.

Visszatértek a terembe, és folytatjátok a kutatást. Végül fáradt szemeid megpillantják a képet, amit a kardon is láttál.

– Itt van! – mondod Nadának.

Megtudod, hogy a jel egy titkos nindzsa ryuhoz tartozott, amit négyszáz évvel ezelőtt alapított Sanchiro Miyamotori. A legenda szerint a férfi egy tengutól – egy hosszú orrú, szárnyas, hegyi fákon élő, mitológiai lénytől – tanulta el a nindzsucu és a mágia tudományát. Ettől a lénytől kapott egy kardot, amiből az erejét merítette.

Az így szerzett hatalma segítségével Sanchiro hatalmas birtokot és vagyont szerzett, egy nap azonban egy másik nindzsa, bizonyos Dana Kurayama – Nada egyik őse – végzett vele. Sanchiro utolsó leheletével megátkozta a Kuzrayama klánt, és bosszút esküdött ellenük.

– Ez a válasz! – kiált fel Nada. – A dódzsónkat támadó erő Sanchiro Miyamotori kamija! Mikor megkaptuk a kardot, felizzott benne a bosszúvágy. Bárki is küldte nekünk a fegyvert, fel akarta szítani a két család közti ellentéteket. Biztos vagyok benne, hogy amit a kamrában láttál, az a szellem egy másik formája volt, és csapdába akart csalni minket.

– Akkor talán ha visszahoznánk a fegyvert a Miyamotori... – kezded.

– Igen! – kiált fel a lány. – Remek ötlet. Biztos vagyok benne, hogy elégedettek lennének, ha visszakapnák. Ez nem csak a kamit engesztelné ki, de a családaink közti kibékülésnek is a kezdete lehetne.

Vége

Ismét álomba merülsz. Az éjszaka közepén ébredsz fel ismét, és gondolkodás nélkül kilépsz a szobádból, és végigsétálsz a folyosón. Valahogy tudod, merre kell menned.

Az ajtó, amin megpróbálsz benyitni, csukva van, hirtelen azonban a túloldalán találod magad. Megtalálod a dobozt, és felnyitod a tetejét. Áhítatosan felemeled belőle a selyembe bugyolált tárgyat. A padlóra helyezed, kicsomagolod és előhúzod hüvelyéből. Végre a kezedben a kard. Döbbenetesen ismerősnek tűnik.

Felkelsz, és zajtalanul mész végig a folyosón, egyenesen a dódzsó azon része felé, ahol Nada fekszik. A szobájába osonsz, és fölé állsz. Felemeled a kardot. Hirtelen egy hang felsikolt benned.

– NE!

Tétovázol. Hirtelen azonban elönt a céltudatosság, és lecsapsz a fegyverrel.

A pillanatnyi tétovázás azonban épp elég volt ahhoz, hogy Nada szemei felnyíljanak. Amint meglátja a kardot, ösztönösen reagál, és alkarjának egy ütésével blokkolja a kardforgató karodat. Ezután gyomron rúg, amitől hátratántorodsz. Visszaszerzed az egyensúlyodat, és ismét támadsz. Nada a levegőbe ugrik, hogy elkerülje a csapásodat, és mellkason rúg.

A következő pillanatban a padlón találod magad, miközben erősen zihálsz. Érzed, hogy Nada ütései meggyengítették benned a kamit. Csak most döbbensz rá, hogy megpróbáltad megölni a lányt!

Aki épp feléd tart, és láthatóan egy utolsó ütésre készül. El kell döntened, hogy hagyod, hogy megüssön, vagy egy utolsó kardcsapással inkább megpróbálod kivédeni.

Ha mozdulatlanul fekszel a padlón, lapozz a 65-re.

Ha védekezni próbálsz, lapozz a 40-re.

Nadával óvatosan megkerülitek a tetemet. A lány az egyik oldalára áll, te pedig a másikra, és leguggolsz, hogy alaposabban is megvizsgáld.

Mikor megfordítod a testet, egy borzalmas démonmaszkot pillantasz meg. A fehér szemek hirtelen életre kelnek. A tekintet megragad, mintha csak acél kezekkel szorítana meg, melyek egyre erősebben és erősebben tartanak.

Nada őrült módjára csapkodja a démon-tetemet, ütései azonban egyszerűen csak lepattannak a lényről. Minden erőddel azon vagy, hogy ne veszítsd el az eszméletedet. Barátod végső kétségbeesésében lekapja az arcról a maszkot. A szorítás hirtelen megszűnik, a lány pedig egy bonyolult csomót formál az ujjaival. Pár pillanattal később az egésznek vége. A tetem ismét élettelen, és most már úgy is marad.

– Mi történt? – kérdezed kissé kábán. – Mikor lehúztad róla a maszkot, mintha elvesztette volna az erejét.

– Nem hiszem, hogy abban volt a valódi hatalma. A lehúzással csak sikerült megzavarnom, és ezt a pillanatnyi figyelemkiesést használtam ki. Azt hiszem, a tetemet egy nindzsa kamija szállta meg, ugyanaz, ami a dódzsónkat is támadja. Sikerült a kujival elriasztanom. Ez egy olyan varázslat, amit még a nindzsa kiképzésen tanítottak. De lehet, hogy vissza fog térni.

– Legalább egy kis időt nyertünk – mondod. – Talán közben ki tudjuk találni, honnan jött, és mit akar.

Vége

Nem foglalkozol az előérzeteddel, és megfogadod, hogy mostantól nem leszel ijen riadt. Egy másodperccel később lángok lobbannak fel körülötted. Bármerre nézel, mindenhol csak tüzet látsz. Nada leránt az útról, de egy háló már így is rád vetült. Csapdába estél.

Öt fekete, nindzsaruhába öltözött alak bukkan fel az erdőből, és vesz körbe titeket.

Fogalmad sincs, miért, de egy nindzsa orvtámadás áldozatává váltál.

Vége

- Keressünk egy másik bejáratot - mondod. - Nem szívesen sétálnék bele egy csapdába, még ha tudunk is róla.

- Ha kétségeid vannak, valóban nem lenne jó ötlet felmászni a létrán - mondja egyetértően Nada.

Visszamentek a kereszteződéshez, és jobbra indultok tovább. A folyosó folyamatosan kanyarog, és látszólag sehová nem vezet.

- Nem tudom követni az utunkat - mondod.

- Direkt ilyenre építették - válaszol Nada. - Óvatosnak kell lennünk, ha kijutunk innen. A nindzsa, vagy az a valaki, aki ezt építette, lehet, hogy pontosan tudja, hol fogunk végül kilyukadni.

Végül egy zsákutcához értek. A lány a titkos ajtó után kutatva körbetapogatja a falat.

- Mindenre fel kell készülnünk - suttogja. - Majd lapulj a falhoz az ajtó másik felén. Amikor kinyitom, hátra fogok ugrani, és meglátjuk, várakozik-e valaki vagy valami a túloldalt.

Úgy teszel, ahogy a lány mondja. Nada egy gyors mozdulattal felrántja az ajtót, majd elugrik előle. Fény árad be a nyílásból.

Eltelik öt másodperc, majd tíz, majd tizenöt, de nem történik semmi, nem hallasz semmit. Óvatosan az ajtóhoz léptek, és kipillantotok a belső udvarra. Középen, arccal lefelé egy holttest hever.

Ha úgy döntesz, hogy közelebbről is meg akarod vizsgálni, lapozz a 80-ra.

Ha úgy véled, ideje lenne Mr. Hatamával beszélni ezekről a különös eseményekről, és ezt Nadával is közölnéd, lapozz a 116-ra.

– Meg kell szabadulnunk a kardtól – mondod Nadának. – Nyilvánvaló, hogy ez a probléma okozója.

– Nem tehetjük – tiltakozik a lány. – Hogy tudnánk megtudni, ki küldte?

– Lemásoljuk a markolatán lévő jelet. Ennél többre nincs szükségünk.

– Nem is tudom – mondja Nada.

Az utaskísérő dönt helyettetek. Megragadja a fegyvert, és lehajítja a fedélzetről. Nada megpróbál utána kapni, de elvéti, és a kard a tengerbe zuhan.

A teherhajó kapitánya hamarosan ismét előkerül.

– Úgy tűnik, sikerült megjavítani a motorokat – jelenti be. – Hamarosan ismét szárazföldön lesznek.

A tehethajó a Wake-szigeten tesz ki titeket. Nada azonnal felhívja a szenszeit, hogy beszámoljon a történtektől. A férfi nyugodtan fogadja a hírt, és csak annyit mond, hogy a dódzsó körül mintha könnyebb lenne a levegő.

Hamarosan hazatértek. Sem heves vihar, sem más különös eset nem történik. Egy nap, miközben hármasban épp teát iszogattok, a szenszei megszólal.

– Úgy hiszem, megoldódott a titok. A gondok megszűntek. Nyilván a kard hozott ide egy dühös lelket, ami a fegyverrel együtt immár az óceán mélyén pihen.

Nadával egyetértően bólogattok. Te felkészülsz rá, hogy másnap visszautazz Kyotóba, boldogan, hogy láthattad a lányt.

Vége

Nada két kézzel ragadja meg a tokot, te pedig mellé állsz.

– Ha így akarjátok... – mondja a kapitány.

A teherhajó legénysége a vízre ereszt egy mentőcsónakot. A lánnyal és a karddal követitek. A legénységtől kaptok némi vizet és egy hétre elegendő élelmet, majd sok sikert kívánnak nektek.

Amint elhagyjátok a hajót, a motorok szinte maguktól megjavulnak, és sebesen továbbrobognak. Egyedül vagytok a Csendes-óceán kellős közepén.

Ez két nappal később sem változik. A fegyver néma. Egyetlen hajót vagy repülőt sem láttatok.

– Biztos messze vagyunk a szokásos hajóútvonalaktól – mondod.

Később a láthatáron megpillantotok egy füstoszlopot.

– Nézd! – kiáltod. – Talán egy hajó az!

Ám ahogy a füst fekete felhővé sűrűsödik, és tűz önti el az eget, rájöttök, hogy nem egy hajót láttok. Döbbenten, csodálkozva nézitek a kitörést, amint hatalmas lángoszlop tör elő a víz alól.

Egy kúp alakú földdarab emelkedik elő a tengerből. Csónakotok az új sziget felé sodródik. A hőség szinte elviselhetetlen, Nada pedig megpróbál elevezni tőle.

– Várj! – szólsz neki. – Van valami a parton.

Lávadarabkák emelkednek ki az olvadt kőből, mintha csak üdvözölni akarnának titeket. Nem látod, hogy lenne szájuk, mégis mély, érdes hangot hallasz.

– Mi vagyunk a kardkészítés és a kohó istenei. A kardotok zavart okoz a világunkban. Nekünk kell adnotok.

– Soha! – mondja kihívóan Nada.

Ha te sem akarod átadni az idegeneknek, lapozz a 104-re.

Ha úgy gondolod, a fegyver jó helyen lenne a lávalényeknél, lapozz a 68-ra.

Másnap Nadával együtt vonatra szálltok, és elutaztok a Miyamotori birtok mellett fekvő távoli kis faluba, ahonnan taxival juttok el a sötét völgy előtt magasodó, vészjósló kastélyhoz.

Hosszú kőlépcsősor vezet át kapuk garmadáján, végül azonban eléritek a főbejáratot. Becsöngettek. A rojo – a háziasszony – nyit ajtót. Tud róla, hogy Mr. Hatama megszervezte az érkezéseteket, és elvezet titeket az irattárba, mely az épület egy távoli szegletében található.

Miután a nő távozik, Nadának eszébe jut, hogy megígérte szenszeiének, hogy átadja üdvözletét Mr. Hatamának.

– Pár perc, és jövök vissza – mondja búcsúzóul.

Barátod távollétében nekikezdesz a vastag, rongyos pergamenek tanulmányozásának. Alig egy perccel később hangos zörej üti meg a füledet, ami mintha a folyosóról jönne. Eleinte nem törődsz vele, később azonban olyan hangossá válik, hogy már képtelen vagy az olvasásra figyelni.

Óvatosan végigmész a folyosón, míg el nem érsz egy súlyos, alacsony ajtót. Körbenézel, hogy meggyőződj róla, senki nem figyel, majd lenyomod a kilincset. Benyitsz.

Szemeidnek beletelik pár percre, hogy hozzászokjanak a halovány, zöld fényhez. Egy hatalmas, poros kamra rajzolódik ki előtted. A falak mentén páncélok állnak, néhányukban csontvázakat is látsz.

A zaj forrása a helyiség közepén álló, jókora urna, ami szédítő sebességgel pörög a talapzatán. Zöldes fény ragyog felette.

Egyre gyorsabban és gyorsabban forog, míg végül felborul, és apró darabokra törik a padlón. Egy tetem bukkan elő belőle, mely élettelen, fehér szemekkel bámul rád!

Sietve kihátrálsz a teremből, becsukod magad mögött az ajtót, és visszamész az irattárba. Mikor Nada is megérkezik, amilyen nyugodtan és aprólékosan csak tudsz, beszámolsz neki arról, amit láttál.

– Ez nagyon rossz – mondja. – Nem szabad bajba keverednünk. Jobb lesz, ha máris szólunk Mr. Hatamának.

Ha megkérdezed a lánytól, nem akarja-e előbb ő maga is megnézni, lapozz a 90-re.

Ha úgy döntesz, hogy mielőbb beszélnetek kell Mr. Hatamával, lapozz a 71-re.

– Nem akarod előbb te is megnézni? – kérdezed Nadát.

– Csak egy pillantást vetek rá.

Az ajtóhoz vezeted a lányt, majd rövid tétovázás után belépsz. A helyiségben vaksötét van, a levegő súlyos.

– Érzem a kami jelenlétét. Itt van! – suttogja Nada.

Meggyújtasz egy gyufát. Az urna törött darabkái még mindig látszanak a padlón, a tetem azonban eltűnt!

Kaparászó hangot hallasz az egyik sarokból. Nadával együtt közelebb lopakodtok, a gyufával világítva be magatok előtt a teret. Végül eléritek a szemközti kőfalat. Semmit rendkívülit nem láttok.

– Ez nem rendes fal – mondja Nada, miközben végigtapogatja a köveket. Egy sarokban lévő repedéshez húzza a kezedet. – Ez egy titkos átjáró!

Meglöki a sziklát, mire egy rejtett átjáró tárul fel előttetek.

– Honnan tudtad? – kérdezed.

A nő egy pillanatra elgondolkodik.

– Van itt valami, amiről eddig soha nem beszéltem, de azt hiszem, ideje megtudnod. Mielőtt belekezdtem az aikidóba, másfajta harcművészetet gyakoroltam. A nindzsucut. A családom több évszázada nindzsákból áll. És a Miyamotori is egy ilyen klán.

Szünetet tart, hogy megemészthesd a hallottakat. A szóbeszéd szerint a nindzsák döbbenetes hatalommal rendelkeznek. Nem csak a harcművészetek, de az észrevétlenség és a mágia területein is.

– Tehát lehet, hogy egy nindzsával van dolgunk? – kérdezed.

– Lehetséges – válaszolja Nada. – Nem vagyok teljesen biztos benne, mi is folyik itt.

– Talán vissza kellene mennünk az irattárba – javaslod. – Hátha találunk valamit, ami segít kideríteni, mi is folyik itt, még mielőtt valami csapdába sétálnánk bele.

– Igen, csakhogy ha már ráakadtunk valamire, azt nem szívesen szalasztanám el.

Ha ragaszkodsz hozzá, hogy visszatérjetek az irattárba, lapozz a 77-re.

Ha inkább a titkos járaton akarnál továbbindulni, lapozz a 26-ra.

A két utolsó jakuza elé dobod a petárdákat, melyek pisztolyropogáshoz hasonló robbanássorozattal töltik el a szurdokot.

A hatás jobb, mint amit reméltél. A lovak megbokrosodnak, felágaskodnak, a jakuzák pedig megrémülnek.

– Körbevettek! – kiáltja az egyik. Azzal megfordulnak, és a lóháton ülők után rohanva elmenekülnek. Nada és Sashami futni hagyják őket, a lovakat azonban nem hagyják elszökni.

Kimászol a fából, mire a lány gratulál a trükkhöz.

– Zseniális illúzió volt – mondja. – Ha hatalmas túlerőbe kerülsz, hitesd el az ellenfeleddel, hogy sokkal nagyobb sereggel rendelkezel, mint ők.

Sashami mindkettőtök felé meghajol.

– Ha tudtam volna, hogy ilyen tapasztalt nindzsák a szövetségeseim, nem tétováztam volna a jakuzák megtámadásával.

– Mit gondolsz, vissza fognak jönni? – kérdezed.

– Nem hiszem – nyugtat meg Sashami. – Az után, amit most kaptak, nem hiszem, hogy újra látnánk őket.

A férfi ezután elmondja, hogy ő egy ronin – egy szabadúszó szamuráj, akinek nincs ura –, és folyamatosan utazik munka reményében.

– A segítségetekkel teljesítettem a vállalásom a falusiak felé. Most pedig felétek is törlesztem az adósságom. Parancsoljatok velem.

– Kifáradtunk a harcban. Most táborozzunk le, és holnap reggel majd megbeszéljük, mi legyen – mondja Nada.

Reggelinél megmelengeted a kezed a tejberizs tálkája körül, miközben vártok, hogy a nap felkeljen a hegyhát felett. Sashami emlékeztet korábbi ígéretére, hogy segíteni fog rajtatok.

– Talán tudsz is – mondod. Megmutatod neki a kardjeles papírt. – Úgy gondoljuk, hogy ez egy nindzsa kláné.

A férfi elkomorodik, amikor megpillantja a rajzot.

– Ismered őket? – kérdezi Nada.

– Nem mondhatok el mindent, mert még mindig fájó az emlék – válaszolja halkan a férfi. – Ez a gonosz Miyamotori nindzsa klán titkos címere. A vezetőjük, a mohó és aljas Sanchiro miatt voltam kénytelen elhagyni a mesterem, szülővárosom és családom.

– Minket is megfenyegettek – mondja Nada.

– Örömömre szolgálna, ha segíthetnék nektek Sanchiro ellen. Elvihetlek titeket a Miyamotori kastélyhoz. A jakuzák lovaival két nap alatt odaérhetünk.

Két napon keresztül lovagoltok hát, át havas hágókon, füves réteken és városokon, míg vérül elértek egy kis faluhoz. Sashami egy keskeny völgy felé mutat. – Ott áll a Miyamotori kastély. Ismerek egy titkos utat. Óvatosan kövessetek.

Mielőtt elérnétek a kastélyt, egy kiáltást hallasz az erdőből. Óvatosan leszálltok a lovaitokról, és kutatni kezdtek.

Hamarosan egy tisztárhoz értek, ahol két nindzsa áll, egymással szemben, karddal a kezükben. Letérdelnek, majd meghajolnak egymás előtt, aztán lassan közelebb lépnek egymáshoz.

– Ő Sanchiro Miyamotori! – suttogja Sashami.

– És nála van a kard, ami a dódzsóba érkezett! – teszed hozzá.

Kikapod Sashami kezéből a kardot, és felkészülsz, hogy a másik alak segítségére siess, de aztán elbizonytalanodsz – biztos, hogy ez jó ötlet? Talán hagynod kéne, hogy ketten intézzék el ezt a dolgot egymás között.

Ha mégis belépsz a tisztásra, lapozz a 112-re.

Ha inkább rejtve maradsz, lapozz a 107-re.

Lassan a kör közepére mész, remélve, hogy a rögtönzött táncod nem tűnik túlságosan nevetségesnek a yamabushiknak. Ekkor azonban támad egy ötleted. Eljátszod nekik a problémádat. Félig énekelve, félig pedig beszélve beszámolsz a nindzsa utáni keresésről, a Mikiaka nővérekkel való találkozásról és arról, hogyan rabolták el a tenguk Nadát. Ahogy a dal a végére ér, felteszed nekik a kérdésedet:

– Meg tudja valaki mondani, hogyan menthetném meg a barátomat?

A yamabushik elismerően megtapsolják az előadásodat. Idegesen keresed a tekintetted azt, amelyik meginvitált maguk közé.

– Mi lesz a kérdésemmel? – kiáltod felé, amikor meglátod.

– Kevesek tudnak csak túljárni a tenguk eszén – mondja egyszerűen. – Remélned kell, hogy megszán téged.

A férfi visszahúz a körbe, te pedig vonakodva csatlakozol a vigadókhoz, miközben próbálsz rájönni, mi tévő légy. A tánc azonban valahogy elfeledteti minden gondodat. A yamabushik ellátnak ajándékokkal, többek közt egy gyönyfüzérrel és egy sárkányfej-kalappal is. Nem emlékszel rá, mikor térsz nyugovóra.

Egyedül ébredsz a tisztáson, a parázsló tűz maradványa mellett. Egyedül vagy. A gyöngyfüzér vízcseppekké vált, a sárkányfej-sisak sem más, csak egy olcsó csecsebecse.

Felállsz remegő lábaidra. Hirtelen szél kerekedik, ami forgószéllé erősödik, felkap a talajról, és a közeli hegy tetejére visz. Egy Japánciprus mellett érsz ismét földet. A magasból, a fák ágai közül nevetés üti meg a füled. Felpillantva megpillantod Nadát és a tengut, amint feléd közelednek.

– Örülök, hogy tegnap este jól érezted magad a barátaimmal – mondja a lény csillogó szemekkel. – A táncodat különösen szórakoztatónak találtuk.

– Yamabushik formájában voltunk köztetek – magyarázza Nada. – Kiváló előadás volt, ami nagyon nagy szerencse volt számomra, mert ha nem csatlakoztál volna hozzájuk, életem hátralévő részében itt ragadtam volna, mint Xenglu szolgája.

– Nagy kár, hogy nem így lett – mondja Xenglu. – Pedig olyan jól kijöttünk egymással. Nada mindent elmesélt arról a nindzsáról, akivel megküzdöttél, és aki – legmélyebb sajnálatomra – épp tőlem tanulta meg a hatalmát használni.

– Sanchiro Miyamotorinak hívják – folytatja Nada. – Régóta ellenségek voltak a családommal. Xenglu szerint Sanchiro kamija zaklatott minket a dódzsónkban, ugyanis átkot szórt ránk.

– Tőlem kapta a kardját – mondja Xenglu. – Ha megfosztjuk az erejétől, az átok is megtörik. Elmondom, mit kell tennetek. Nadával találkoznotok kell vele az országúton. Farmernek fogtok öltözni. Sanchiro követelni fogja, hogy tűnjetek el az útjából. Ne mozduljatok, hagyjátok, hogy lesújtson rátok.

– Ideje továbbállnunk – mondja Nada, majd Xenglu felé fordul. – Örülök, hogy találkoztunk, de annak is, hogy most elválnak útjaunk. Ég veled.

– Viszlát – búcsúzik szomorúan Xenglu. Néhányat csap a szárnyával, mire egy újabb szélvihar kerekedik körülöttetek, ami felkap titeket és messzire repít a hegytől.

– Ez egy tengu-kaze, a tenguk szele.

Hamarosan egy úton találjátok magatokat, földművesek öltözetében, egy völgyben, nem messze a hegytől.

– El az útból, ostoba parasztok! – hangzik fel mögöttetek egy nyers hang. Lassan Sanchiro Miyamotori felé fordulsz, aki nindzsa páncélt visel. – Azt mondtam, tűnés az útból!

Továbbra sem moccansz. A férfi előhúzza a kardját. Hirtelen elfog a félelem. Lehet, hogy ez Xenglu utolsó trükkje, hogy kiad titeket Sanchironak?

Ha megragadod Nadát és elrántod az útból, lapozz a 74-re.

Ha nem mozdulsz, lapozz a 13-ra.

- Rendben van, felmászunk. De mit csináljunk, ha már fenn vagyunk? - kérdezed Nadától.

- Be kell vetned minden védekező tudásodat - mondja Nada. - Te mész előre, én pár méterről követlek. Mindenre készen kell állnod. Ha csak pár másodpercre is fel tudod tartani a támadást, az nekem épp elég idő lesz, hogy megragadjam. De ne feledd, valószínűleg kegyetlen küzdelem lesz!

Bólintasz, összeszeded magad, és elkezdesz felfelé mászni. Mikor a tetejére érsz, óvatosan megtapogatod a plafont.

- Egy csapóajtó van itt - suttogod Nadának.

- Rendben van - szól vissza a lány. - Nyisd ki... most!

Belököd az ajtót, és egyik kezeddel még mindig a létrába kapaszkodva oldalra veted magad. Valami - ami leginkább egy állat állkapcsának tűnik - megragadja a karodat. Látod, amint Nada egyenesen fölront, el melletted, mintha csak ágyúból lőtték volna ki! Egy pillanattal később éles villanást látsz, majd kavargó füst kezd el lefelé hömpölyögni.

- Gyere fel - mondja a füsttől köhögve a lány. - Egy füstbombával sikerült elmenekülnie.

Kiszabadítod a kezed a csapdából - egy kusari-fundo csavarodott rá, egy mindkét végén fémnehezékekkel ellátott lánc -, és felmászol a csapóajtón. Mikor eloszlik a füst, megállapítod, hogy egy mellvéden vagytok. A mélyben bástyákat, falakat és a kastély udvarait látjátok. A támadótoknak nyoma sincs.

- Kétségtelen, hogy egy nindzsával van dolgunk. Nem tudom, miért támadt ránk, de sikerült elmenekülnie a csapdánkból. Egy új stratégiára lesz szükségünk.

- Miért nem válunk ketté? - javaslod. - Úgy sokkal nagyobb eséllyel találhatnánk rá, és nem tudna egyszerre mindkettőnkön rajtunk ütni.

- Rendben van - mondja Nada. - De légy óvatos. Próbálj meg ráhangolódni a támadó sakkijára. Ha nem találsz semmit, gyere vissza húsz perc múlva.

Bólintasz, majd ketté váltok, hogy a nindzsa nyomára találjatok. Lemászol a mellvédről, és a harageire hallgatva elindulsz az egyik kőbástya mentén. Hamarosan eléred az egyik külső falat, melyről belátod a kastély cseréptetőit és ívelt ormait. A másik oldalon csupán a mély, meredek szakadék tátong.

Hirtelen balra gördülsz, le a falról. Egyetlen kézzel kapaszkodva lógsz a levegőben. Egy fekete köpenyes alak ér földet épp ott, ahol egy pillanattal azelőtt még te álltál, a lendülettől azonban - amit neked kellett volna megtörnöd - továbbsodródik, és a mélybe zuhan. Miközben esik, még látod a szemeit, melyek teljesen fehérek, akár egy hulláé!

Felhúzod magad, és Nadáért kiáltasz. Mikor hozzád ér, elmondod neki, mi történt. - Nem tudom, honnan tudtam, hogy jön - mondod. - Nem is gondoltam rá, egyszerűen csak elálltam előle.

- Ez a sakki - mondja a lány.

- És mi van a tetemmel? - kérdezed. - Hogyan támadhatott rám?

- Azt hiszem, a kami szállta meg a holttestet, hogy így támadjon ránk. De még mindig nem tudom, hogy a nindzsa miért akart megölni minket.

- Jobb lenne eltűnni innen - mondod. - Fogadok, hogy a szenszeinek lesz valami ötlete.

- Igen - egyezik bele Nada. - Szerintem eleget megtudtunk ahhoz, hogy szembeszállhassunk a kamival.

Vége

Nadával megkeresitek a levelet, ami a karddal együtt érkezett. Nincs rajta a feladó címe, sem pedig aláírás.

- Nem tudom, hogyan tudnánk rájönni, ki a feladó - mondja a lány.

- Hol van a doboz, amiben érkezett?

Mikor sikerül előkerítenetek a csomagolást, megnézitek a rajta lévő postajelet.

- San Francisco! - kiáltasz fel.

- Akkor oda megyünk - mondja Nada. - Reggel elkapunk egy gépet Kyotóból.

Becsomagoljátok a fegyvert, és egy megfelelő dobozba teszitek, hogy abban adjátok fel a repülőre. A reptéren megvásároljátok a jegyet, és a beszállókapuhoz indultok. Miközben a fémdetektor felé tartotok, rájössz, hogy a karddal együtt leszel kénytelen átmenni rajta.

- Mit csináljunk? - kérdezi suttogva a lány, miközben a sorban álltok. - Akár le is tartóztathatnak minket azért, hogy megpróbáltuk a fedélzetre csempészni.

- Már túl késő visszafordulni - mondod halkan. - Majd azt mondjuk, hogy családi örökség.

- Ajánlom, hogy sikerüljön - válaszol Nada.

Te mész át először a detektoron, a lány pedig a futószalagra helyezi a dobozt. Nem szólal meg sem a fémjelző, sem semmilyen más csengő. Az átvilágító túloldalán ismét magatokhoz veszitek a fegyvert.

- Ez aztán a különös kard - motyogja a barátod.

A gépen a kalaptartóba teszitek a csomagot. Hamarosan felszálltok, és elindultok San Francisco felé. Azonban nem telik bele sok idő, hogy az egyik, a széketek mellett elsétáló utas látszólag ok nélkül felbukjon. Nem sokkal később egy légiutas-kísérő borítja bele az öledbe a reggelivel megrakott tálcát - ahogy a forró tea az öledbe ömlik, és eláztatja a ruhádat, riadtan ugrasz fel a helyedről.

A dolgok ezután lenyugodni látszanak, hirtelen azonban zaj kezd kiszűrődni a fenti tárolóból. Kinyitod az ajtót. A doboz őrült módjára ugrál a szűk helyen. Ekkor felhangzik a pilóta hangja a hangosbeszélőn. - Hölgyeim és uraim, sajnálattal jelentem, hogy a gép hajtóművei leállnak. Kényszerleszállást fogunk végrehajtani az óceánba. Kérem csatolják be a biztonsági öveiket. Rádión már kértem segítséget.

Az utaskísérők végigsietnek az utastérben, felkészülnek a landolásra, és igyekeznek megnyugtatni az utasokat. A repülő a vízbe csapódik.

Csodával határos módon senki nem sérül meg. Előkerülnek a felfújható mentőcsónakok, kinyílnak a vészkijáratok, és az emberek átszállnak. A felfordulásban Nada magához veszi a kardot.

Néhány órányi hánykolódást követően egy teherhajó érkezik, hogy felvegyen titeket. Néhányan felnevetnek, mások sírnak a megkönnyebbüléstől. Pár perccel azután azonban, hogy felszálltok a járműre, magas, hátható, sivító hang tör elő a dobozból.

- Szomorúan mondom, emberek, hogy a motorok megadták magukat - jelenti be a hajó kapitánya. - Maradjanak nyugodtak, már dolgozunk a hiba elhárításán.

Mindenki szúrós szemmel pillant rád. Az utaskísérő, aki az öledbe öntötte a reggelidet, odalép hozzád.

- Nézd, nem tudom, mi van abban a tokban, de szerintem az okozza ezeket a problémákat. Vagy kidobod, vagy te repülsz.

- Nem! - kiáltja Nada. - Nem veszíthetjük el. Rá kell jönnünk, hogy mi történik!

Ha megpróbálod meggyőzni Nadát, hogy dobja a vízbe a kardot, lapozz a 84-re.

Ha úgy véled, hogy minden áron meg kell őriznetek, lapozz a 86-ra.

A furoshikidből előhúzol egy shurikent, és a tengu felé hajítod.

A fegyver a lény szárnyát találja telibe, és meglepetésében felkiált.

Dühtől lángoló szemmel néz rád.

- Hogy merészeled! - sikít rád.

A tengu elereszti Nadát, és sérült szárnyával óvatosan csapkodva a levegőbe emelkedik. A hídra futsz, hogy segíts a lányon. A bestia felnevet, mire az egész szerkezet lángba borul és hamarosan megadja magát. Az elszenesedett darabkák Nadával és veled együtt a mélybe zuhannak.

Vége

Megpróbálod elmagyarázni a lávalényeknek, hogy ha ki akarod deríteni, miféle erő támadja Nada dódzsóját, akkor nem adhatod fel a kardot. A lány eközben a partra evez.

- Gyere vissza! - kiáltják a hangok. - Nekünk kell adnod a kardot! Csak még több bajt fog hozni rád!

Ahogy eltávolodtok a szigettől, a kiáltások lassan elhalkulnak. Találsz egy áramlatot, ami visszavisz titeket a nyílt tengerre, de nem érzed, hogy haladnátok. Valami mintha visszafelé húzna, ami egyre erősödik. A csónak egyre gyorsabban és gyorsabban halad az árral szemben.

Végül megpillantod az ismeretlen erő forrását - egy hatalmas örvényt! Megpróbálsz az evező segítségével elszabadulni, de nem sikerült eredményt elérni. Ladikotok hamarosan a hatalmas víztölcsér szélére kerül, majd belezuhantok.

Pörögve estek egyre mélyebbre és mélyebbre, mintha csak egy vízesésbe kerültetek volna. Mikor pedig összezáródni készül a fejed felett a hatalmas víztömeg, becsukod a szemeidet, és ösztönösen a fejed fölé emeled a kezeidet - de a lelked mélyén te is tudod, hogy ez semmit nem fog rajtad segíteni.

Mikor végül kinyitod a szemedet, döbbenten veszed szemügyre a víz alatti, hínárral díszített palotát, amibe kerültetek. Három fehér pikkelyű sárkánynőt pillantotok meg, amint a hajótokat húzzák.

Egy trónterembe kísérnek titeket. Egy negyedik, kígyóval díszített koronás nő ül itt egy párnán, és épp egy biwán, egy húros hangszeren játszik. Érkezésetekre felpillant, és üdvözöl titeket.

- Valószínűleg csodálkoztok rajta, hogy mit kerestek itt, vagy hogy egyáltalán hol vagytok. Ne féljetek. Én vagyok a Tenger Királynője, ez pedig itt a palotám.

- Te hoztál ide minket? - kérdezed.

- Igen - válaszolja a nő. - Valami fontosat akarok kérni tőletek. Szeretném, ha nekem adnátok a kardot - mondja a Tenger Királynője. - Tudom, hogy ez egy nagy kérés, és nem könnyű megválnotok egy ilyen hatalmas fegyvertől.

- De hát nem is akarjuk használni - tiltakozik Nada.

- Úgy vélem, némi magyarázattal tartozom - folytatja a Királynő. - A kard eredetileg egy nindzsa harcosé volt, aki még a feudális időkben élt. Sanchiro Miyamotori volt a neve. Erejének nagy része ebből a kardból származott, amit egy tengutól kapott. Ugyanattól, aki némi mágiára is megtanította.

Nada a füledbe súgja, hogy ezek csőrös, szárnyas lények, akik a hegyekben, fákon élnek.

- Sanchiro sajnos rosszra használta a tanultakat, és annyi bajt okozott, hogy végül egy másik nindzsa, Dana Kurayama - Nada egyik őse, suttogja ismét neked a lány - szembeszállt vele. Miközben Sanchiro haldoklott, utolsó leheletével bosszút szórt a Kurayama családra. Mikor a fegyver a dódzsótokba került, az felszította a harcos bosszúszomjas kamiját, és az átok megfogant.

- Hogyan tudnánk semlegesíteni? - kérdezed.

- Add nekem a kardot - válaszol a Tenger Királynője -, és a kami dühe meg fog szűnni.

Nada átadja a fegyvert, amit a Királynő hálásan fogad. Barátod ezután mélyen meghajol. - Köszönöm, amiért megoldottad a problémánkat, és amiért vendégül láttál minket a palotádban.

A nő legyint.

- Csak ne beszéljetek senkinek arról, hogy láttatok engem.

Nadával együtt távoztok, és közben azon töprengtek, vajon a szenszei el fogja-e hinni nektek ezt a történtetet.

Vége

Nada ugyanakkor ragad meg, amikor te is úgy döntesz, hogy hátra maradsz.

- Nem avatkozhatunk bele - mondja a lány. - A másik nindzsa jobban jár nélkülünk.

- Tudom - válaszolod.

Megkezdődik a csata a két alak között. Követni is alig tudod a csapásokat, hárításokat és ugrásokat, végül a támadó végez Sanchiroval.

Sashami előre ugrik, hogy gratuláljon a nindzsának, mikor azonban az meglátja, bemenekül a rengetegbe. Nadával belopakodtok a tisztásra.

- Hallgasd! - mondod. - Sanchiro mond valamit.

Még épp hallod a haldokló férfi utolsó szavait, melyekkel átkot szór a Kurayama családra - Nada családjára!

- Az a másik nindzsa biztosan az egyik ősöm volt - mondja Nada. - Ez lehetett a kami bosszújának eredete. Amikor a dódzsónkba került a kard, nyilván akcióba lépett az átok.

- Tudunk tenni ellene valamit? - kérdezed.

- Megpróbálhatunk. - A nő egy sor kézjelet mutat be, hasonlóakat ahhoz, mint amikkel a múltba hozott titeket. Mikor végzett, feléd fordul. - Még ha a kujim nem is működik, most már tudjuk, mi az átok eredete, és a szenszei segítségével ki fogunk tudni találni valamit a megállítására.

Eközben Sashami visszatér.

- Azt hiszem, sikerült elkergetnem a másik nindzsát - mondja szégyenlősen.

- Nem számít - mondod. - A segítséged nélkül nem sikerült volna megoldanunk a problémánkat.

Búcsút vesztek a férfitól, és felkészültök rá, hogy visszatérjetek a dódzsóba.

Vége

Egyelőre hagyod a kardot, és a nindzsára veted magad, akinek a jelek szerint gondot okoz a felállás. A férfi hirtelen megperdül, és valami port szór az arcodba, amitől égni kezd a szemed. Ugyanakkor azt is hallod, amint Nada a két társára támad. Ellenfeled eltűnik, pár másodperccel később pedig ismét felbukkan - ezúttal a hátad mögött! Kigáncsol, és ahogy elterülsz a talajon, már csak azt látod, hogy ott áll fölötted, a mellkasodhoz tartott karddal.

- Állj! - kiáltja a nindzsa Nadának. - Elkaptam a barátodat!

Mindkettőtöket megkötöznek, és a kastélyukhoz cipelnek. Miután rabul ejtőitek mindenféle szökési trükköt jól ismernek, esélyetek sincs elmenekülni. Eltöltötök néhány napot a börtönben, végül pedig a nindzsa elé cipelnek titeket, a szállásához. Ott térdre kényszerítenek titeket az emelvény előtt, amelyen a férfi ül.

- Az igazat megvallva megleptetek minket - mondja. - Valaki másra vártunk. Még mindig nem tudjuk, honnan jöttetek, de az egyértelmű, hogy képzett harcosok vagytok. Talán a sors akarta, hogy találkozzunk.

- Ezt meg hogy érti? - kérdezed.

- Azt akarjuk, hogy csatlakozzatok hozzánk. Ez egy remek lehetőség lenne a számotokra. Él a hegyen egy tengu, akitől rengeteget tanultam, és ezzel a karddal, amit tőle kaptam, legyőzhetetlen vagyok! Mint azt ti is láthatjátok, így is elég nagy birtokra és vagyonra tettem szert. És ez folytatódni fog.

- És ha nem akarunk csatlakozni? - kérdezi Nada.

A nindzsa csak vállat von. - Akkor meghaltok.

Vége

Úgy döntesz, a legjobb az lesz, ha távol maradsz a kísértet-járta kúttól. Visszatérsz Nadához, megreggeliztek, ezután pedig nekivágtok a hegynek, hogy felkeressétek Gyoját.

Egész nap az ösvényeket járjátok, de nem bukkantok a yamabushi nyomára. Már épp feladnátok a dolgot, amikor a fák között megbújva egy kis szentélyre bukkantok.

Egy apró, ráncos, hosszú hajú öregember él itt, oldalán egy kagylótrombitával. Riadtan néz rátok, amikor a közelébe léptek.

– Még itt is rám találtok! – kiált fel. – Pedig egész nap próbáltalak elkerülni titeket, hogy nyugodtan végezhessem a munkámat. Bármit is akartok, ajánlom, hogy fontos legyen!

– Az – mondja Nada meghajolva. Beszámol neki a dódzsó helyzetéről, a kardról és a nindzsa támadásáról.

– Yukio azt mondta, ön talán tudna nekünk segíteni – folytatja Nada.

– Szerencsére elég sok hasonló dolgot megtapasztaltam már, így hírnevem, mint tudós ember, most sem fog csorbát szenvedni – mondja apró mosollyal Gyoja. – Úgy vélem, egy dünös kamival van dolgozok. Majdnem teljesen biztos vagyok benne, hogy azé a nindzsáé, aki rajtatok ütött. Azt hiszem, a kard dódzsótokba érkezése dühítette fel. Azt nem tudom, eredetileg miért volt mérges, most azonban az a legfontosabb, hogy kibékítséte.

– De hát támad minket! – veted közbe.

– A legtöbb támadást megértéssel célszerű kivédeni – válaszol Gyoja. – Az erőszak csak még több erőszakot szül.

– És hogyan tudnánk megbékíteni a kamit? – kérdezi Nada.

– Építsetek neki egy szentélyt – mondja Gyoja. – Használjátok ott a fegyvert. Tartsatok neki egy nyári fesztivált. Ha ezt őszintén teszitek, akkor a kami dühét el fogja nyomni ez a másik, nagyobb kami.

Nadával megköszönitek Gyoja tanácsát, majd visszatértek a kolostorba, hogy ott töltsétek el az éjszakát. Másnap reggel a jelenetekbe utaztok, és ott követitek Gyoja utasításait.

Vége

Nem törődsz a koto zenével, tovább mész a hegyre, szemedet közben le nem véve a tengu-bi-ról. A fény mintha egyre világosabbá válna, miközben követed az éjszakában.

Mikor eléred a gerincet, mely fölött a gömb lebeg, az hirtelen ragyogó fénycsóvák hálójává robban szét, melyek beborítják az egész eget, és bevilágítják a körülötted elterülő tájat. Hangos mennydörgés közepette csapkodnak körülötted a villámok. Vad, örvénylő szél kap a fákba.

Körbe nézel menedék után, ám a szél és a villámok mindent uralnak. Ekkor jelenik meg az égen a tengu, szemei lángolnak, szárnyai közt szikrák cikáznak, karmai pedig egyenesen rád merednek.

Sarkon fordulsz, és elkezdesz lefelé futni a hegyről. A bestia azonban utánad repül, célba veszi a fejedet, újra és újra lecsap rád, de az utolsó pillanatban mindig elkerül. Végül rád kiált.

– Azt hittem, ennél többet is tudsz!

Elhátrál a közeledből. Egy kisebb tornádó kap fel néhány bot és kő társaságában a hegyről. Látod, amint elsuhan alattad a vonulat, majd a Japán Tenger, végül egy apró faluban találod magad a Kínai Nagy Fal szomszédságában.

Vége

– Ne! – suttogja metszőn Nada, amint te Sashami kardjával előre veted magad.

Megpróbál megállítani, de kicsúszol a kezei közül. Ez megzavarja a másik nindzsát, Sanchiro pedig egy pillanat alatt lecsap. A nindzsa holtan terül el.

A férfi ezután feléd fordul. Nekitámadsz, és első csapásoddal ketté töröd a fegyveredet. Rájössz, szörnyű hibát követtél el. Sanchiro kardja valamilyen mágikus hatalommal bír, ami ellen képtelen vagy védekezni.

Vége

Felkapod a kardot, és kislisszolsz az ablakon át. Lemászol a kastély falán, és észrevétlenül visszatérsz Nikkya otthonába.

Kopogtatásodra a lány válaszol, és int, hogy maradj csöndben.

– Azt hiszem, Nada túl fogja élni – suttogja –, de most pihenésre van szüksége. Reggel majd beszélhetsz vele.

Bár már nagyon türelmetlen vagy, és mielőbb meg akarod neki mutatni a kardot, azt is tudod, hogy Nikkyának igaza van. Te is elég kimerült vagy, így hamarosan álomba merülsz.

Reggel boldogan tapasztalod, hogy bár barátod még mindig igen gyenge, de szépen javul az állapota. Beszámolsz neki előző esti kalandodról, és megmutatod neki a kardot. De nem épp azt a reakciót kapod tőle, mint amire számítasz.

– Lenyűgöző, hogy sikerült megszerezned a fegyvert, de nem tudom, ez mennyiben fog rajtunk segíteni. Hiszen a mi időnkben már így is ott van a dódzsónkban. Azt kellene kiderítenünk, mi ezeknek a bajoknak a forrása, és erről még mindig nincs fogalmunk.

– Igazad van – mondod. – Erre nem is gondoltam.

– Nos, Nikkya tud egyet s mást. Miután ellátta a sebeimet, elmondta, hogy a kastély a Miyamotori családé volt, akik régóta az ellenségeink. Ez talán segíthet kitalálni, mi folyik itt. Most csak annyit tehetünk, hogy visszatérünk a saját időnkbe, és reménykedünk, hogy a szenszei-jel rá tudunk jönni, mi folyik itt.

Vége

– Köszönöm, nem – mondod a yamabushinak. – Meg kell mentenem a barátom.

Sietve visszatérsz az erdőbe, és az út felé indulsz. De nem találod! Hosszan kutakodsz a sötétben, míg végül rá nem jössz, hogy körbe-körbe mászkáltál. Kimerülten, és a sűrű, tüskés bokroktól véresen rogysz végül le a talajra.

Mikor másnap reggel felébredsz, úgy döntesz, hagyod a fenébe az utat, és egyenesen nekivágsz a hegynek. A délelőtt folyamán szabályos közelharcot vívsz a rengetegben. Végül egy kis tisztáson találod magad az egyik hegygerincen.

Eláll a lélegzeted az eléd táruló látványtól. Körülötted mindenhol víz terül el. Egy sziget egyetlen, magányos hegyének tetején állsz, a kék óceán kellős közepén. Úgy érzed, valamilyen mágiának estél áldozatául – talán épp a yamabushik bosszulták meg ily módon azt, hogy nem akartál csatlakozni hozzájuk –, ez azonban sajnos nem visz közelebb annak az égető kérdésnek a megoldásához, hogy hogyan juss vissza a civilizációba.

Vége

- Ez egyre különösebb – mondod Nadának. – Azt hiszem, jobb lenne, ha beszámolnánk erről Hatamának.

– Azt hiszem, igazad van – válaszol Nada. – Ha a Miyamotori család ránk bukkan a tetem társaságában, nagy bajban leszünk.

Kifelé indultok az udvarról, hogy felkeressétek Mr. Hatamát, a hátatok mögött azonban valami halk hang arra késztet, hogy megforduljatok – épp időben, hogy szemtanúi legyetek, amint a hulla – egy borzalmas démonmaszkkal az arcán – lesújt rátok a kardjával.

Vége

SZÓSZEDET

Aikidó - Ai: harmónia; ki: energia; do: az út.

Egy védekező harcmodor, ami főként pörgő mozdulatokra és a támadó lendületére épít, hogy kivédje annak támadását.

Biwa - Egy négy húros, a lanthoz hasonló hangszer.

Bujutsu - A különféle japán harcmodorok összefoglaló neve.

Daimyo - Egy feudális úr.

Dódzsó - Az a hely, ahol a harcművészeteket gyakorolják.

Furoshiki - Egy nagy kendő, melyet batyuszerűen összekötnek, és abban hordják az emberek a dolgaikat.

Gen - Illúzió. Egy bölcs ember egyszer azt mondta, ez a világ egy gen, egy marionett-előadás.

Gohei - A hegyi papok által használt szent pálca.

Goryo Shinko - A szentélyek építésének és fesztiválok tartásának gyakorlata az ellenséges szellemek kibékítése érdekében. Azon a hiten alapszik, hogy ha az ember haraggal nyugszik el, lelke kísérteni fogja az élőket.

Haragei - Egyfajta hatodik érzék, mely segíti a használót, hogy saját magára és a belső energiáira összpontosítson. A Hara az ember gravitációs központja, két centivel a köldök fölött.

Jonin - A nindzsák egy csapatának vezetője.

Kaginawa - Egy horog vagy kampó, melyet egy kötél végére rögzítenek.

Kami - Egy szellem, démon vagy istenség.

Karate - A szó szoros értelmében „üres kezet” jelent. Egy harcművészet, ami ütéseket és rúgásokat használ.

Kimonó - Köpenyszerű öltözet, általában pamutból vagy selyemből, melyet férfiak és nők egyaránt viselnek.

Koto - Egy selyemszállal felhúrozott hangszer, mely nagyon hasonlít a citerára.

Kuji - Nindzsa varázslat. Néha úgy írják le, mint a „kilenc kézvágás,” vagy „kilenc szótag.” Misztikus ujjhelyzetek, melyek segítik az energiák fókuszálását.

Kusari-fundo - Egy nindzsa fegyver, egy hosszú lánc, melynek mindkét végén súly található.

Miko - Egy papnő vagy szűz lány, aki egy szentélyben szolgál. Varázslónő.

Nindzsa - Valaki, aki képzett a nindzsucu tudományában.

Nindzsucu - A „lopakodás művészete,” avagy „a láthatatlanság útja.” Egy szokatlan iskola, mely magában foglalja a harcművészeteket, a különleges fegyverek használatát, a rejtőzködés tudományát és a varázslást.

Rojo - Háziasszony, a ház körül dolgozó szolgálók főnöke.

Ronin - Szó szerinti fordításban „a hullám-hányta ember.” Szabadúszó szamuráj, sem mestere nincs, sem pedig állandó megbízatása.

Ryu - A harcművészetek iskolája vagy hagyománya.

Saimindzsucu - Nindzsa hipnózis.

Sakki - Egyfajta hatodik érzék, a képesség, hogy ártó szándékot érzékeljen a használó – „a gyilkos ereje.”

Shugendo - Egy japán hegyi vallás aszkéta gyakorlatokkal és mágiahasználattal. A hagyomány szerint En no Ozunu, másik nevén En no Gyoja alapította. Gyakorlóikat yamabushinak hívják.

Shuriken - Egy fém dobópenge, mely gyakran csillag alakú.

Szamuráj - Japán feudális harcos. Ők tartoznak a legmagasabb kasztba, őket követik a farmerek, mesteremberek és végül a kereskedők. Az állam adminisztrátorai.

Szaké - Japán rizsbor.

Szenszei - Mester, tanító.

Szeppuku - Rituális öngyilkosság, a szamurájok számára a halál egy dicső formája.

Tatarigami - Rituális transz.

Tengu - Mitológiai lények, akiktől a nindzsák eltanulták a tudományukat. Néha segítőkész, ám csíntalan, máskor rosszindulatú teremtményként ábrázolják őket. Általában hosszú orral vagy csőrrel jelennek meg, testük egy öregemberé, melyből szárnyak nőnek ki, ujjaik végéből pedig hosszú karmok meredeznek. Tollakból vagy levelekből készült köpenyt viselnek, fákon élnek a hegyekben, és az egyik leírás szerint a yin avagy a sötétség lényegének megelevenedései.

Tengu-bi - Tengu fény, egy kísérteties, foszforeszkáló fény, ami a fák között suhan azokon a hegyeken, ahol tenguk élnek.

Tengu-kaze - Tengu szél, forgószél, ami képes embereket a levegőbe emelni.

Yamabushi - Szó szerinti fordításban „az, aki a hegyen tér nyugovóra.” Egy shugendo pap, aszkéta vagy varázsló.

Table of Contents

Indítás