341
Ahogy lovadat a folyami hajó rakterében elláttad, elindulsz, hogy megkeresd a kabinod. Elég kis szobát kaptál, de legalább kényelmes az ágyad. Ahogy fejed a párnára hajtod, már szinte alszol is.
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Napfelkelte után egy órával ébredsz, kikémlelsz a kerek hajóablakon, és figyeled a ködös folyópartot. Az égbolt szürkeségbe burkolódzott, a ködszitálás miatt nem látni el csupán két-három méterre. Ahogy telnek a percek, a köd egyre inkább megvastagszik, és fehérebbé válik minden a fedélzeten.
A kapitány magányosan ácsorog a hajókorlátnál, bőrkabátját fázósan húzza össze a szitáló esőcseppek miatt. Biccentéssel üdvözöl téged, majd rámutat a ködben rejtőző Cener-hegység csúcsúra.
- Ez a kellemetlen időjárás hátráltat bennünket, de számításaim szerint délben el fogjuk érni Luyen kikötőjét.
Csak remélni tudod, hogy ez így is lesz, és nem fog közbejönni semmi.
Ha elsajátítottad a Nap ismeret-körét, lapozz a 131-re.
Ha nem, lapozz a 44-re.